22 ABESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖPVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



rätta och inåt afsmalnande, försedda med små, raka, framåtriktade ytterlister och 

 nästan omärkliga innanhster. 



Palissadparenchymet skarpt skildt från svampparenchymet, bestående af en en- 

 kel cellrad och utgörande ungefär l / 3 af mesophyllets höjd. Dess celler tämligen små, 

 vanligen trattlika, XIV, 1, så att de upptill stå tätt tillsammans och äro i tvärsnitt 

 polygonala, XIV, 3, men nedtill åtskilda af luftrum och i tvärsnitt runda, XIV, 4. 

 I följd af den växlande storleken af epidermiscellernas yta, kan hvarje sådan cell 

 täcka ungefär 10—12—16 palissadceller. 



Svampparenchymet är ganska lakunöst och af merändels 3—4 cellers höjd. Dess 

 mycket små celler på tvärsnitt rundade eller aflånga och i senare fall sträckta än i 

 horisontal än i vertikal riktning, stundom utdragna i ett eller annat kortare utskott, 

 på ytsnitt äfvenledes mycket små, bågformiga, XIV, 5, 6, 7, 8, och försedda med 

 korta utbuktningar samt nätlikt anordnade. Maskorna i dessa nätverk vanligen 

 ganska regelbundet runda eller rundadt femkantiga, ofta liggande midt öfver hvar- 

 andra i de olika cell-lagen och sålunda bildande luftkamrar, som kunna sträcka sig 

 från palissadväfnaden ned till undre epidermis. I de öfre lagen äro cellerna på yt- 

 snitt, XIV, 5, 6, kortare och bredare, i de undre däremot märkbart smalare i för- 

 hållande till längden, XIV, 7, 8. Också gränsa stora partier af de undre epider- 

 mis-cellernas insida omedelbart till luftkamrarne. 



Kärl knippena. Äfven de största af de kärlknippen, hvilka ej bilda nerver på 

 den undre bladytan, äro genomgående, i det den omgitVande grundväfnaden apterats 

 till mekanisk väfnad. De minsta kärlknippena ansluta sig omedelbart till de undre 

 ändarne af palissacellerna, XIV, 1. 



Sekretbehållare, uppträda i svampparenchymet vanligen i närheten af kärlknip- 

 pena och äro i så fall cylindriska, XIV, 8, eller isolerade mellan svampparenchymets 

 celler, XIV, 6, och hafva då samma form som dessa, ehuru de äro större och mer 

 tjockväggiga. Men i båda fallen äro de fyllda af en opak vätska, som nästan sak- 

 nar kornigt innehåll. 



Trelotra japonica Baill. 



(Taf. XVII, figg. 16—20. Taf. XVIII, figg. 1—0.) 



Blad stora, tunna, men fasta. 



Epidermis på båda bladytorna småcellig, XVII, 16, XVIII, 1, med tämligen 

 tunn yttervägg: dess celler i tvärsnitt låga, rektangulära, sedda från ytan, med i följd 

 af de vågiga mellanväggarne oregelbunden omkrets, XVII, 17, XVIII, 4, på båda si- 

 dorna, något större på den undre ; i säväl öfre som undre epidermis förekomma smärre, 

 runda celler, som innehålla livar sin lilla kristallkonkretion. På öfre epidermis öfver 

 kärlknippena finnas kutikularstrimmor, som äro parallella med nerverna. Under den 

 öfre epidermis uppträder därjämte öfver de gröfre nerverna ett af 1—2 cellrader be- 

 stående hypoderma, som å ömse sidor om nerven sträcker sig långt ut i bladskifvan, 

 XVIII, 1. Klyföppningar endast i undre epidermis och där ganska glesa, XVIII, 4, 



