24 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



de, som inneslutas i de tertiära nerverna, täckas endast pä undre sidan af sädan grund- 

 väfnad, men gränsa med sin öfre sida upptill palissadparenehymet, hvars celler där- 

 städes blifva mycket laga. Alla de öfriga kärlknippena äro inbäddade och de minsta 

 befinna sig under öfversta raden af svampparenchymet. Dä man tager bladens stor- 

 lek och tunnhet, den tunnväggiga epidermis och det låga palissadparenehymet i för- 

 ening med det mycket lakunösa svampparenchymet i betraktande, förefaller det näs- 

 tan oförklarligt, att bladen förmä skydda sig mot våldsamma j^ttre angrepp af me- 

 kanisk natur, förorsakade af slagregn och stormar. Det hufvudsakliga skyddet i så- 

 dant hänseende tyckes vinnas genom de tjockväggiga härdbastceller, som utgående 

 frän kärlknippenas hårdbast i alla riktningar genomkorsa det lakunösa svampparen- 

 chymet, XVIII, 6. Det är äfven sannolikt, att de tjockare, ett föga lakunöst svamp- 

 parenchym innehållande partierna af bladskifvan, som gränsa till den primära och de 

 sekundära nerverna, i förening med det hypoderma, som åtföljer dessa, bidraga till 

 att förläna bladen en större fasthet. Att äfven de tertiära nervernas kärlknippen, 

 som på undre sidan täckas af mekanisk grundväfnad, bidraga till skyddandet af 

 svampparenchymet, förefaller sannolikt. 



Aleurites sp. 



Blad stora och tämligen tunna, men fasta. 



Epidermis storcellig, med tämligen tjock yttervägg, utan klyföppningar på öfre 

 sidan och därstädes vanligen förstärkt med ett enradigt hypoderma, hvars celler i 

 tvärsnitt, men ännu mera pä ytsnitt, äro större än epidermiscellerna. Dessa senare 

 på tvärsnitt rektangulära, sedda frän ytan polygonala och således försedda med raka 

 mellanväggar. Undre ytans epidennisceller pä ytsnitt något större än de öfre och 

 mer olikformiga, oaktadt mellanväggarne äro nästan raka. Klyföppningar glesa, ovala 

 och omgifna af tvänne breda, med springan parallella biceller ; deras slutceller stående 

 i jämnhöjd med epidermis, i tvärsnitt tjockväggiga, höga och smala, inåt afsmalnande 

 och konvergerande, med snedt tvärställd halighet och små, raka, uppätriktade ytter- 

 lister, men utan innanlister. 



Palissadparenehymet utgör ungefär "/.-, eller, när denna väfnad någon gång består 

 af tvänne cellrader, något mer än hälften af mesophyllets höjd. Dess celler äro de- 

 lade i en eller flera dotterceller, som ofta te sig såsom själfständiga, frän hvarandra 

 aflossnande celler. När denna väfnad utgöres af tvänne rader, saknas hypoderma. 

 Cellerna i den öfre eller den enda raden halva något buktade mellanväggar och äro 

 laga, men breda, sa att höjden endast är ungefär fem gånger större än bredden. De- 

 ras öfre, till hypoderma t gränsande ändar äro mycket breda, så att cellerna fä for- 

 men af ett T. Sedda frän ytan äro de vidgade ändarne åtskilda af smärre mellan- 

 rum och hafva en rundad eller oval omkrets, som är föga mindre än den af en öfre 

 epidermiscell. I palissadparenehymet finnas enstaka, mycket stora, runda kristall- 

 säckar, som innehålla livar sin stora kristallkonkretion, och dess celler hysa ett brunt in- 

 nehåll, åtminstone i den öfre raden. 



