26 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR. ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



I 



blifva aflänga och bägformigt krökta. I alla de följande lagen blifver den nätlika 

 anordningen af cellerna mera fullständig och regelbunden, och de merendels runda 

 maskorna i detta nätverk begränsas af 4—6 tämligen breda, korta och båglikt krökta 

 celler, som ofta äro i ena eller båda ändarne grenade i tvänne korta och breda ut- 

 skott. I det understa laget äro cellerna äfvenledes nätlikt anordnade, ehuru de äro 

 kortare och bredare samt själfva maskorna följaktligen mindre. Kristallsäckar äro 

 äfven vanliga i denna väfnad. 



Kärlknippena. De större bland dem äro genomgående och såväl på öfre som 

 undre sidan åtföljda af härdbast. De näst mindre halva på öfre sidan härdbast, men 

 sträcka sig därstädes ej ut till epidermis, utan äro skilda från denna genom ett låg- 

 celligt palissadparenchym och gränsa med sin undre sida till svamp väf nåden. De 

 minsta, ej af hårdbast åtföljda och till en kärlgrupp reducerade strängarne ligga un- 

 der svampparenchymets öfversta cellrad, och deras länga, smala spiralkärl ansluta sig 

 till cellerna i denna rad. 



Alstonia sericea Blume. 



Blad medelstora, tjocka, något läderartade. 



Epidermis på öfre sidan utan klyföppningar, med tämligen tjock strimmig yt- 

 tervägg, ganska storcellig; dess celler på tvärsnitt rektangulära och mycket högre än 

 pä undre sidan, pä ytsnitt stora, ganska likformiga, nästan polygonala, med tunna, 

 något buktade mellanväggar. Undre ytans epidermis äfvenledes med tämligen tjock 

 strimmig yttervägg; dess celler i tvärsnitt rektangulära, låga och breda, på ytsnitt 

 med undulerade mellanväggar och följaktligen olikformiga samt till omkretsen större 

 än de öfre epidermiscellerna. Klyföppningar glesa, liggande i jämnhöjd med epider- 

 mis, sedda frän ytan ovala; deras slutceller små, tämligen tjockväggiga, i tvärsnitt 

 rundade och med rundad hälighet samt korta ytter- och innanlister, h vilka tyckas 

 utgå nästan från midten af cellernas ytter- och innanväggar, hvilket är föranledt af 

 den omständigheten, att den springan begränsande väggen af hvardera slutcellen är 

 starkt konvex. På ytsnitt varseblifvas på undre sidan äfven andra klyföppningar, 

 som skilja sig från de nyss beskrifna genom en smalare, af lång omkrets och en myc- 

 ket trång, nästan omärklig springa, erinrande om dem hos Anona palustris L. (F. 

 Areschoug, II, s. 64, Taf. VII, 9—10). Det förefaller sannolikt, att det är dessa klyf- 

 öppningar, som på tvärsnitt utmärka sig genom sina höga triangulära, inåt starkt af- 

 smalnande och tätt intill hvarandra liggande slutceller. 



Palissadparenchymet, skarpt begränsadt emot svampväfnaden, utgör nära hälf- 

 ten af hela mesophyllets höjd och består af en rad tätt hopstående, tunnväggiga, 

 vattenrika och glesa kloroplaster innehållande, cylindriska, höga och smala celler, 

 hvilkas höjd är ungefär 14—16 gånger större än bredden. I tvärsnitt äro dessa celler 

 runda och mellan dem finnas smärre interstitier. H varje öfre epidermiscell täcker 

 ungefär 7-8 palissadceller. 



Svampparenchymet har vid pass 8 cellers höjd, är tämligen storcelligt, och dess celler 

 äro på tvärsnitt mer eller mindre rundade eller sträckta i horisontal riktning. Denna 



