JO ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



Palissadparenchymet, skarpt afsatt mot svampväfnaden, är tämligen småcelligt, 

 upptager ungefär '/< af mesophyllets höjd och består af en rad tätt hopstående, cylin- 

 driska, stundom septerade celler, hvilkas höjd är ungefär 8 — 10 gånger större än bred- 

 den. På ytsnitt hafva dessa celler en rund omkrets och äro åtskilda genom smärre 

 mellanrum; på sådana snitt finnas talrika celler, som i tvärsnitt äro betydligt större 

 iin de öfriga och tillika fattigare på kloro plaster. 



Svampparenchymet är storcelligt, ganska lakunöst och har ungefär 12 cellers höjd, 

 hvarjämte dess celler på tvärsnitt genom bladet äro runda eller mer och mindre ut- 

 sträckta i horisontal riktning. De förra äro anordnade i mer eller mindre vertikala, 

 enkla, af luftrum åtskilda rader, hvilka sålunda äro de genomskurna mellanväggarne 

 mellan luftrummen. De senare äro anordnade i horisontala rader, som äro än enkla, 

 i hvilket fall de utgöra den genomskurna mellanväggen mellan tvänne, öfver hvar- 

 andra ställda lakuner, än bilda sammanhängande lag, som bilda de vertikala, ej genom- 

 skurna mellanväggarne mellan lakunerna. Sedda från ytan äro cellerna båglika och 

 nätlikt anordnade, i de inre lagen ganska långa och smala, och själfva maskorna följ- 

 aktligen större, men i det understa korta, breda och föga krökta, så att maskorna 

 blifva mindre. I det öfversta, till palissadväfnaden gränsande laget äro cellerna, sedda 

 från ytan, ännu kortare och bredare, aflånga och svagt krökta, men sakna utskott. 

 Luftkamrarne i denna väfnad äro på tvärsnitt än vertikalt sträckta och kunna i sa 

 fall nå från palissadväfnadens undre gräns ända ned till undre epidermis, än kunna 

 de hafva sin största utsträckning i horisontal riktning. I de undre lagen i svamppar- 

 enchymet uppträda oledade mjölkkärl, som tyckas åtfölja kärlknippena. 



Kärl knippena äro inbäddade. De minsta bland dem befinna sig omedelbart 

 under palissadväfnaden och omgifvas af en strängslida. 



Cariea Papaya L. 



Blad stora, tunna, långt skaftade och af mjuk konsistens, med mycket kraftiga, 

 tjocka nerver. 



Epidermis på båda bladytorna storcellig och med tämligen tunn yttervägg, utan 

 klyföppningar på öfre ytan, hvars celler i tvärsnitt vanligen äro något högre än på 

 den undre och, sedda från ytan, i följd af de något vågiga och tunna mellanväggarne 

 hafva en oregelbunden omkrets. K lyf öppningarne ganska talrika, utan biceller, hvar 

 och en af dem liggande i en låg, plattad fördjupning i epidermis, sedda från ytan 

 ganska stora, ovala. Slutceller tjockväggiga, i tvärsnitt runda och med en rundad 

 hålighet, utan innanlister, men med mycket små ytterlister, så att en bred springa 

 mellan dem leder in till förgården. 



Palismdparenrhyniet storcelligt, utgörande ungefär '/•> af mesophyllets höjd och 

 bestående af en cellrad. Ruger (a. st. pag. 27) uppgifver visserligen, att denna väfnad 

 skulle utgöras af tvänne cellrader, och det torde vara möjligt, att palissadcellerna 

 slutligen blifva tvärdelta. Själf har jag endast haft tillgäng till unga blad, som emel- 

 lertid hade fullt utbildade klyföppningar och i dem voro ännu palissadcellerna odelade. 

 Dessa celler stå med sina öfre ändar tätt tillsammans under epidermis och äro således 



