32 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



cylindriska eller uppåt något vidgade och i förhållande till höjden ganska vida, så att 

 deras höjd endast är ungefär 7 — 8 gånger större än bredden och endast 2 — 3 palissad- 

 celler kunnna täckas af hvarje öfre epidermiscell. I tvärsnitt äro de rundadt poly- 

 gonala och utan mellanrum liggande tätt tillsammans. 



Svampparenchymet, storcelligt och ganska lakunöst, har ungefär 6 — 7 cellers höjd. 

 De till palissadväfnaden gränsande cellerna bilda på tvärsnitt en nästan sammanhän- 

 gande, endast här och där af större mellanrum afbruten horisontal rad och äro rum- 

 dade eller sträckta i vertikal riktning. De öfriga cellerna äro på tvärsnitt runda eller 

 aflånga, sträckta i horisontal riktning och någon gång utbuktade i ett eller annat ut- 

 skott samt öfvervägande anordnade i vertikala rader. Luftkamrar talrika och af 

 mycket växlande storlek ; de mindre tämligen lika stora i alla dimensioner, de större 

 återigen smala och sträckta i vertikal riktning, ej sällan gränsande å ena sidan till 

 palissadparenchymet, å andra till undre epidermis. Vanligen äro de dock skilda från 

 palissadväfnaden genom svampparenchymets öfversta cellrad eller från undre epidermis 

 genom ett lag af svampparenchym eller kunna de genom en horisontal cellrad vara 

 afdelade i tvänne öfver hvarandra ställda kamrar. »Sedda frän ytan äro de till pa- 

 lissadväfnaden gränsande cellerna ovala eller runda, mycket vidare än palissadcellerna 

 och i synnerhet i närheten af kärlknippena försedda med en eller annan utbuktning 

 samt åtskilda af luftrum, men i alla de undre lagen båglika och nätlikt anordnade, 

 ehuru de äro tämligen korta och breda. I det understa laget äro cellerna pä ytsnitt 

 aflånga, mer eller mindre krökta, med korta utskott och smärre maskrum. Fria 

 sklereider förekomma i svampparenchymet, men äro sällsynta: däremot äro kristall- 

 säckar med kristallkonkretioner vanliga. 



Kärlknippena inbäddade, ehuru de större äro såväl pä öfre som undre sidan 

 belagda med ett tunnt härdbastlag. De minsta kärlknippena, bestående af några få, 

 af strängslida omgifna spiralkärl, ligga närmare undre bladytan och under andra eller 

 tredje laget af svampparenchymet, uppifrån räknadt. 



Hernandia peltata Meissn. 



Blad ganska stora, sköldlika, tjocka, läderartade och tämligen långt skattade. 



Epidermis storcellig och med ej synnerligt tjock yttervägg på båda ytorna, utan 

 klyföppningar på den öfre. Dess celler på öfre sidan i tvärsnitt rektangulära eller 

 kvadratiska, märkbart högre än på den undre, hvars celler hafva hvälfda ytterväggar. 

 Sedda från ytan, hafva de öfre epiclermiscellerna en något granulerad, med randporer 

 försedd yttervägg samt vägiga mellanväggar, sä att cellernas omkrets blir oregelbunden. 

 Undre epidermisceller på ytsnitt med buktiga mellanväggar, föga granulerad yttervägg 

 samt af ungefär samma storlek som de öfre. På undre ytan finnas strödda, encelliga 

 och tjockväggiga hår jämte af ett kort, encelligt skaft samt ett tvåcell igt hufvud 

 bestående glandier, lika dem Solereder (II, pag. 513) iakttagit hos det närstående 

 släktet Illigera. Klyföppningar tämligen talrika, stora, nästan runda och omgifna af 

 tvänne smala, med springan parallela biceller. Slutceller i tvärsnitt höga, inåt af- 

 smalnande och försedda med mycket små, raka och in emot hvarandra riktade innan- 



