KTTNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 33 



lister, utåt starkt vidgade och försedda med likaledes korta, raka och framåtriktade 

 ytterlister samt tvärställd hålighet, i snedt vertikal ställning liggande utmed bicellerna 

 och i jämnhöjd med epidermis. 



Palissadparenchymet storcelligt och tunnväggigt, bestående af tvänne cellrader 

 och utgörande ungefär 2 U eller nära hälften af hela mesophyllets höjd. Cellerna i den 

 öfre raden äro stundom ända till tre gånger högre än i den undre, men tillika ganska 

 vida, så att deras höjd vanligen endast är omkring 5 gånger större än bredden och 

 hvarje öfre epidermiscell endast kan täcka 2 — 3 sådana celler. I samma rad finnas 

 talrika oljeceller, som äro af samma höjd som palissadcellerna, men betydligt vidare 

 än dessa. Därjämte förekomma ehuru sparsamt de af Bokorny (a. st. pag. 361 — 4) 

 hos talrika Laurineer iakttagna slemcellerna, hvilka hos denna art äro vidare och 

 lägre än palissadcellerna, på ytsnitt runda och som hafva tjocka, slemmiga membraner. 

 Palissadcellerna i denna rad äro stundom septerade, stå tätt tillsammans och äro i 

 tvärsnitt runda eller något ovala. Cellerna i den undre raden af palissadparenchymet 

 äro på ytsnitt betydligt större och mer åtskilda af mellanrum än i den öfre, hvar- 

 jämte de hafva en oval eller i följd af korta, breda utbuktningar oregelbunden 

 omkrets. 



Svampparenchymet, som är ganska lakunöst, storcelligt, tunnväggigt och vatten- 

 rikt, men fattigt på kloroplaster, har ungefär 8 — 10 cellers böjd. Med hänsyn till 

 cellernas ytform kan denna väfnad betraktas såsom en mellanform mellan det båglika 

 och det hyflika svampparenchymet. På tvärsnittet finner man såväl runda, i verti- 

 kala, högre eller lägre rader anordnade celler, som äfven sådana, som äro ganska lång- 

 sträckta och bilda horisontala rader, i hvilka cellerna i den ena raden kunna genom 

 korta, breda utbuktningar sätta sig i förbindelse med cellerna i närmaste rad. De 

 runda, i vertikala rader ordnade cellerna utgöra de genomskurna väggarne mellan 

 luftkamrarne, så att själfva cellerna synas i tvärsnitt; de länga i horisontala rader 

 anordnade cellerna bilda återigen luftkamrarnes väggar, sedda från ytan. Luftkam- 

 rarne kunna på ett tvärsnitt vara så höga, att de till och med sträcka sig upp emel- 

 lan de undre ändarne af palissadcellerna i den öfre raden och ned till undre epider- 

 mis eller det cell-lag, som ofta bekläder dennas insida. Ofta äro dylika luftkamrar 

 genom en horisontal cellrad delade i tvänne rum. Jämte dessa luftkamrar finnas äfven, 

 i synnerhet under de mindre kärlknippena, smärre luftrum, som sträcka sig genom ett 

 färre antal cell-lag. Sedda från ytan äro cellerna i det närmast under palissadväfnaden 

 liggande laget kortare och bredare, något båglikt krökta, nätlikt anordnade och för- 

 sedda med kortare utskott. Maskorna i nätverket äro tämligen små och begränsas 

 vanligen af trenne celler. I de öfriga lagen, med undantag af det understa, äro 

 cellerna längre och smalare, hafva längre utskott, och maskorna blifva på samma gång 

 större. Sekretceller uppträda ofta i cellernas nätverk. Cellerna i det understa, sub- 

 epidermoidala laget äro på ytsnitt likaledes båglika kring klyföppningarne, men kor- 

 tare och bredare samt försedda med smärre utbuktningar än i de öfre cell-lagen, och 

 mellan klyföppningarne stående tätt tillsammans, nästan isodiametriska och polygonala. 

 H varken cystolither eller nålformiga kristaller, som af Solereder (II, pag. 512) iakt- 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bami 39. N:o 2. 5 



