34 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



tagits hos andra Gyrocarpeer, ej häller andra kristalliniska bildningar vare sig i pa- 

 lissad- eller svampparenchymet hafva iakttagits hos denna växt. 



Kä?iknippena bilda ej ett så rikt förgrenadt och anastomoserande system, som 

 annars vanligen är förhållandet hos Laurineerna. Endast de största, från de sekun- 

 dära nerverna utgående kärlknippena äro genomgående, alla de öfriga inbäddade. De 

 minsta till några få spiralkärl reducerade strängarne ligga under öfversta raden af 

 svampparenchymet och spiralkärlen ligga intill cellerna i denna väfnad. 



Baccaurea racemosa Muell. 



Blad medelstora, tämligen tunna, läderartade. 



Epidermis storcellig och med tunn yttervägg, utan klyföppningar på öfre ytan, 

 hvars celler på tvärsnitt äro nära dubbelt högre än den undres och pä ytsnitt af väx- 

 lande form och storlek samt med utåt vågiga, inåt raka mellanväggar. I öfre epi- 

 dermis finnas, ehuru mer sparsamt, ovanligt stora och mycket taggiga kristallkon- 

 kretioner i celler, som till storlek och form ej skilja sig från de öfriga epidermiscellerna, 

 jämte talrika slemceller, som endast med ett litet väggparti sträcka sig upp till ytan. 

 På ytsnitt omgifves detta väggparti af en krets epidermisceller, som äro förlängda i 

 radial riktning och hvilkas till ifrågavarande väggparti gränsande väggar äro mer 

 eller mindre förslemmade. Dessa slemceller äro på tvärsnitt ovala med horisontal 

 längdaxel och tränga djupt in i palissadväf nåden, hvars celler under dem blifva myc- 

 ket låga. Stundom täckes en sådan slemcell af en eller flera låga epidermisceller, 

 hvilka tyckas hafva uppkommit genom en tangential delning af den blifvande slem- 

 cellen och därpå en radial delning af den öfre dottercellen. Det slem, som fyller cel- 

 lerna, är på sådana snitt lamellöst. Rothdausoher (a. st. pag. 67) beskrifver sådana 

 slemceller hos en annan art af samma släkte, B. tetrandra Mull. Epidermiscellerna 

 på undre sidan äro, sedda från ytan, vanligen något större och hafva något mindre 

 vågiga mellanväggar, h varjämte de sakna randporer. Slemceller finnas äfven i undre 

 epidermis och äro större än de öfriga, men tränga ej djupare in i underliggande me- 

 sophyll. Stora kristallkonkretioner äro däremot sällsynta i undre epidermis. Klyf- 

 öppningarne tämligen glesa, sedda från ytan ovala och omgifna af 3 — 4 biceller, som 

 återigen kunna dela sig, så att en mer eller mindre fullständigt dubbel krans af bi- 

 celler kommer att omgifva hvarje klyföppning. Slutceller i tvärsnitt stående i jämn- 

 höjd med epidermis, upprätta, tämligen små, rundade, lägre än bicellerna, som till 

 någon del omsluta deras inre ändar, försedda med korta ytterlister. 



Palissadparenchymet småcelligt, utgörande ungefär '/ 3 af hela mesophyllets höjd 

 och bestående af tvänne cellrader, af hvilka cellerna i den öfre raden vanligen äro 

 mycket högre och stå tätare tillsammans, ehuru äfven de äro ganska låga i förhål- 

 lande till vidden. Deras höjd är nämligen endast ungefär 3 — 4 gånger större än bred- 

 den. I tvärsnitt äro de runda eller något ovala och så vida, att hvarje epidermiscell, 

 oaktadt de hafva en rätt stor yta, endast täcker 3 — 4 pallissadceller. Den undre ra- 

 dens celler äro på tvärsnitt vanligen runda eller ovala eller någon gång palissadlika, 

 men dock lägre än cellerna i den öfre raden och på ytsnitt runda eller aflånga, stim- 



