KtrsrOL. sv. vet. akademtrns handlingar, rand 39. n:o 2. 41 



hafva äfven en mer oregelbunden omkrets, som är än något afläng, rak eller svagt 

 krökt, än något, ehuru obetydligt utbuktad. Runda kristallsäckar med samma inne- 

 håll som cellerna i öfre raden äro talrikt inströdda mellan cellerna i denna rad. 

 Cellerna i den understa, till undre epidermis gränsande raden stå på ytsnitt likaledes 

 ganska tätt tillsammans, äro mer eller mindre rundade eller aflänga med något oregel- 

 bunden omkrets, stundom kring klyföppningarne något krökta, men sakna i regeln 

 alla utbuktningar. Äfven i detta cell-lag finnas talrika, med kristallkonkretioner eller 

 kristallsand fyllda celler, men äfven sådana celler äro tunnväggiga. Äfven i de när- 

 mast öfre lagen bibehålla cellerna ungefär samma form, men öfvergå småningom i de 

 lag, i hvilka de minsta kärlknippena hafva sin plats, till den båglika typen, ehuru de 

 äro ganska korta, breda samt ofta nästan raka och hafva föga benägenhet att bilda 

 utbuktningar, hvarigenom de, oaktadt sin ansenliga storlek, bilda en öfvergång till de 

 runda cellerna. Hela denna väfnad påminner ganska mycket om vattenväfnaden i 

 isolaterala blad af Mangroveväxterna. Kristallsäckar med mycket stora kristallkon- 

 kretioner förekomma, ehuru mera sparsamt äfven i dessa cell-lag. 



Kärlknippena äro alla inbäddade och åtföljas af ett mäktigt härdbast. Detta 

 företer samma egendomlighet, som Moeller (a. st. pag. 116) anmärkt hos hithörande 

 växter med afseende pä stammens härdbast. I detsamma finnas nämligen grupper 

 af tunnväggiga celler, genom hvilka härdbastcellerna fördelas i mindre grupper. Med 

 kärlknippenas aftagande storlek tilltager hårdbastets mäktighet, så att det i förhål- 

 lande till de öfriga väf naderna i kärlknippet är mäktigare i de större af de inbäddade 

 kärlknippena än i nerverna och mäktigare i de mindre än i de större kärlknippena. 

 Fi an detta härdbast utgå i svampparenehymet enstaka celler eller grupper af härd- 

 bastceller. Alla de inbäddade kärlknippena ligga i bladets öfre sida upptill öfversta 

 raden af svampparenehymet. 



Uacadamin ternifolia F. v. Miill. 



Blad ganska stora, tämligen tjocka, läderartade, smala och kort skaftade. 



Epidermis med mycket tjock yttervägg på båda sidor, pä den öfre utan klyf- 

 öppningar och i tvärsnitt tämligen storcellig, i det cellerna äro dubbelt högre än på 

 den undre ytan. På ytsnitt äro däremot de öfre epidermiscellerna jämförelsevis små 

 och hafva tämligen tunna, svagt vågiga mellanväggar. De undre epidermiscellerna, 

 sedda frän ytan, betydligt större, d. v. s. längre och smalare, med tjockare, starkt 

 vågiga mellanväggar. Klyföppningar ej synnerligt talrika, på ytsnitt stora, runda 

 och försedda med en stor rund eller bredt oval ingång, omgifna af tvänne smala, 

 med springan parallela biceller. Slutceller i tvärsnitt liggande i jämnhöjd med epi- 

 dermis och i snedt vertikal riktning utmed bicellerna, aflånga, tjockväggiga, försedda 

 med en snedt tvärställd hälighet och starka, rakt framåtböjda ytterlister, men utan 

 innanlister. 



Palissadparenchymet, som utgör ungefär l U af hela mesophyllets höjd, består af 

 en rad, hvars celler äro ganska vida och låga, så att deras höjd är knappt mer än 

 4 — 5 gånger större än bredden. I tvärsnitt, d. v. s. pä ytsnitt genom öfre bladytan, 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. Nio 2. 6 



