44 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



III. Dorsiventrala blad med skiflikt svampparenchym. 



Adenanthera pavoniiia L. 



(Taf. XXII, tigg. 3—10.) 



Småblad tämligen små, tunna och mjuka. 



Epidermw storcellig och tunnväggig på båda bladytorna. XXII, 3, utan klyv- 

 öppningar på den öfre. På tvärsnitt äro dess celler mycket växlande såväl till höjd 

 som bredd, och detta af den orsaken att icke blott mellanväggar, XXII, 4, 10, utan 

 äfven ytter- och innanväggarne på båda bladytorna, XXII, 3, äro starkt undulerade. 

 Då en utbuktning genomskurits, blifver den genomskurna cellen mycket mindre än 

 om själfva cellkroppen träffats af knifven, liksom den cell, som genomskurits pä det 

 ställe, där ytter- eller innanväggen är bågformigt hvälfd, blifver högre. Ytterväggen 

 på båda bladytornas epidermis fint och tätt granulerad. Sedda från ytan äro cellerna 

 på såväl öfre, XXII, 4, som undre ytan, XXII, 10, ganska stora, oregelbundna och 

 hafva en öfvervägande långsträckt form, i synnerhet på den undre sidan. Klyföpp- 

 ningar glesa, sedda från ytan ovala och omgifna af tvänne olikstora biceller, som äro 

 parallela med springan och hvilkas till epidermiscellerna gränsande mellanväggar äro 

 vägiga, XXII, 10. Slutceller små, tjockväggiga, i tvärsnitt nästan runda med liten 

 tvärställd halighet, liggande i jämnhöjd med epidermis och försedda med små, nästan 

 omärkliga ytterlister, utan innanlister. 



Palissadparenchymet upptager mer än hälften, stundom ända till Y 3 af hela 

 mesophyllets höjd och utgöres af en enda rad höga, sällan septerade celler, hvilkas 

 höjd är ungefär 5 — 8 gånger större än bredden, XXII, 3. Dessa celler äro mycket 

 tunnväggiga och ej regelbundet cylindriska, utan ofta pa olika höjd omväxlande vid- 

 gade och afsmalnande, dock så att de utåt mot epidermis äro vidast och smalast inåt 

 mot svampparenchymet. Därför stå de ut mot öfre ytan så tätt tillsammans, att de 

 blifva polygonala, XXII, 5, och mellanrum saknas och de äro så stora, att hvarje 

 öfre epidermiscell, oaktadt sin ansenliga storlek, täcker endast 4 — 9 sädana celler, 

 hvaremot deras inre ändar äro i tvärsnitt rundadt ovala samt åtskilda af större eller 

 mindre mellanrum, hvarvid cellerna ofta hafva benägenhet att ordna sig i krans kring 

 mellanrummen, XXII, 6. 



Svampparenchymet, som är skarpt begränsadt mot palissadväfnaden, är mäkti- 

 gast i de tjockare delarne af bladet, nämligen närmast pä ömse sidor af medelnerven, 

 där denna väfnad är 5 — 7 celler hög, men består i de tunnare delarne af endast 3 — 4 

 ganska regelbundet horisontala rader, XXII, 3. På tvärsnitt genom bladskifvan äro 

 cellerna tämligen små, sträckta i horisontal riktning, och således breda samt låga. 

 Sedda frän ytan, XXII. 7, 8. 9, äro de däremot ganska stora och försedda med korta, 



