12 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



trådsmala, ogrenade eller greniga cellrader, hvilkas celler äro långa, vanligen smala, 

 enkla eller greniga och ansluta sig dels till hypodermats celler i nndre bladytan, 

 dels till kärlknippena och palissadväfnaden. Finnas smärre kärlknippen eller oljeceller 

 i dessa mellanrum, så ansluta sig celltrådarne äfven till dessa. Under palissadparen- 

 chymet bilda cellerna en mera sammanhängande, men dock ofta afbruten rad af något 

 rundade eller i vertikal eller horisontal riktning sträckta celler, mellan hvilka oljeceller 

 ganska talrikt förefinnas. En eller flera palissadceller ansluta sig med sina undre ändar 

 till hvarje cell i denna rad. I synnerhet på de ställen, där flera celltrådar stöta till- 

 sammans, liksom äfven i närheten af de gröfre kärlknippena, kunna cellerna i denna 

 väfnad blifva mer utvidgade. 



Kärlknippena äro till större delen genomgående och bilda ett rikt förgrenadt 

 anastomoserande system, hvarigenom mesophyllet kommer att blifva afdeladt i små 

 rutor, som inramas af kärlknippen. De största i de sekundära nerverna inneslutna 

 strängarna omgifvas af ett tnnnt lag hårdbastceller. De minsta bland de genomgående 

 kärlknippena stödja sig mot öfre epidermis, skilda från denna endast genom en 

 enkel rad af tjockväggiga, långsträckta celler, men äro genom en grupp tämligen stora, 

 långsträckta, men tämligen tunnväggiga, mekaniska grundväfnadsceller skilda från den 

 undre epidermis. De minsta, endast af kärl bestående strängarne befinna sig ungefär 

 i midten af tvärsnittet och omgifvas af svampparenchym. De större kärlknippena 

 omgifvas af celler, som innehålla talrika små enkla kristaller, men kristallkonkretioner 

 tyckas helt och hållet saknas (Hobein, a. st. pag. 74). 



Litsea minuta Reinw. med likaledes stora blad öfverensstämmer med föreg. 

 art med hänsyn till svampparenchymets byggnad, endast med den skillnad, att cellerna 

 i denna väfnad ej äro så långa och smala, utan mer rundade. Hos denna art är klyf- 

 öppningarnes byggnad lätt att se. Slutcellerna äro i tvärsnitt ovala, upprätta, om- 

 slutna af bicellerna, som höja sig upp öfver dem, lämnande emellan sig en trång kanal, 

 som leder till klvföppningens ingång. Bicellerna sträcka sig äfven långt inunder slut- 

 cellerna och omsluta till någon del äfven dessas undre ändar. Själfva slutcellerna äro 

 upptill afsmalnande och utdragna i hvar sin lilla spets, utgörande de båda ytter- 

 listerna, som ligga tätt intill bicellernas insida. Innanlister mycket korta, rakt framåt- 

 riktade. 



Dillenia aurea Sm. 



(Taf. XXIV, fi«g. (i 14. Taf. XXV. figg. 1. 2) 



Blad stora och tämligen tjocka, med på undre ytan skarpt framträdande såväl 

 medelnerv som sekundära nerver. 



Epidermis tämligen storcellig, utan klyföppningar på öfre sidan, med föga tjock, 

 smäknottrig yttervägg, XXIV, 9; dess celler i tvärsnitt rektangulära, sedda från ytan 

 oregelbundet polygonala på öfre sidan, XXIV, 10, och därstädes försedda med tjockare 

 mellanväggar, på den undre med buktade mellanväggar, XXIV, 14. På båda ytorna 

 finnas insänkta i epidermis rester af trichom, i form af tjockväggiga, utåt öppna celler 

 och dessutom på undre ytan i kaviteter insänkta, små, klotrunda och kortskaftade 



