KUNOL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 11 



växt utan tvifvel är den väfnad, som i omförmälda hänseende bäst torde vara i behof 

 af skydd. 



Artocarpus incisa L. fil. öfverensstämmer i de flesta afseenden med denna växt, 

 frän hvilken den med hänsyn till bladbyggnaden, såsom Richter (a. st. pag. 141) 

 redan påvisat, skiljer sig genom sekretceller i svampparenchymet. Däremot saknar 

 den de med ett brunt innehåll fyllda celler, som åtfölja kärlknippena hos föreg. art, 

 h var jämte palissadparenchymet utgöres af endast en cellrad. 



Litsea Noronhw Blume. 



Blad, stora, tämligen smala, men långa, tjocka och läderartade. 



Epidermis storcellig, utan klyföppningar på öfre ytan, hvars epidermisceller hafva 

 en tjock, pä ytan atrimmig yttervägg och på tvärsnitt äro rektangulära och i allmänhet 

 dubbelt så höga och något bredare än de undre epidermiscellerna, på ytsnitt i följd 

 af de tjocka, något buktade mellanväggarne till omkretsen, som är något större än de 

 undres, oregelbundna. Undre epidermiscellerna med tunnare och på ytan slät ytter- 

 vägg och nästan raka mellanväggar, så att cellerna, sedda från ytan, äro mer eller 

 mindre polygonala. Det är förenadt med stora svårigheter att. erhålla en säker kän- 

 nedom om klyföppningarnes byggnad. Sedda från ytan äro de glesa, mycket breda i 

 förhållande till längden, fyllda med ett brunt innehåll. De celler, som tyckas vara 

 slutcellerna, äro i tvärsnitt mycket stora såväl till höjd som bredd, liggande i jämn- 

 höjd med epidermis, lägst bakåt mot tillgränsande epidermiscell och därifrån små- 

 ningom blifvande högre mot springan, där de äro högst och utdragna i hvar sitt horn- 

 lika, öfver ytan af epidermis höjda och ytterlister liknande utskott, bredast inåt och 

 med rak (ej hvälfd) innanvägg. Men dessa tyckas vara biceller, vid hvilkas bas de 

 små, upprätta, smala, uppåt tillspetsade slutcellerna hafva sin plats. Undre epidermis 

 förstärkt med ett tunnväggigt och något mer storcelligt hypoderma. 



Palissadparenchymet mellan de större, tvärsnittets hela höjd upptagande kärl- 

 knippena utgör ungefär Vi — \'r, af hela mesophyllets höjd och bildar en enkel rad af 

 tunnväggiga, höga och smala, uppåt vidgade och där tätt hopstående, men nedåt al- 

 smalnande, i tvärsnitt runda och af mellanrum åtskilda celler, hvilkas undre, ofta 

 åtskilda ändar skjuta fritt in i luftkamrarne och hvilkas höjd är ungefär 8 — 10 gånger 

 större än deras största bredd. På ytsnitt genom öfre delen af palissadväf nåden stå 

 cellerna tätt tillsammans, äro polygonala eller fyrkantiga, och så stora, att hvarje öfre 

 epidermiscell endast förmår täcka 3 — 4 palissadceller. I denna väfnad förekomma 

 sekretceller, som äro af samma höjd som palissadcellerna, men betydligt vidare, och 

 sannolikt äro oljeceller, men ej slemceller, hvilka enligt Blenk (a. st. pag. 364) före- 

 komma hos andra arter af samma släkte. 



Svampparenchymet är utomordentligt lakunöst och erinrar i hög grad om samma 

 väfnad i bladen af Artocarpus integrifolia L. Hvart och ett mellanrum emellan 

 de genomgående kärlknippena förefaller nämligen på tunna tvärsnitt som ett enda 

 luftrum, i hvilket endast enstaka celler eller cellfragment förefinnas. På något tjoc- 

 kare snitt finner man emellertid, att dessa kaviteter genomkorsas i alla riktningar af 



