I. Dorsiventrala blad med hyflikt svampparenchym. 



Artocarpus integrifolia L. 



(Taf. IX, figg. 2—10, Taf. X, figg. 1— '2.) 



Blad tämligen stora, tjocka, läderartade och nätådriga. 



Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan; dess celler på båda ytorna i tvär- 

 snitt låga, rektangulära, X, 1, med tjock yttervägg, sedda från ytan, IX, 2, 7, täm- 

 ligen stora och ai' ungefär samma storlek på båda sidorna, med i följd af de mer 

 eller mindre buktade, tjocka mellanväggarne vanligen ej fullt regelbunden omkrets 

 och på båda bladytorna försedda med korta, tjocka cystolithhår, IX, 2 (Richter 1 ), 

 jämte sköldformiga trichom, IX, 7, hvilka bägge äro på den undre ytan förlagda till 

 nerverna. I synnerhet i undre epidermis uppträda kristallkonkretioner i smärre runda 

 celler, likaledes på nerverna. Klyföppningar tämligen glesa, med af långt oval omkrets, 

 IX, 7. Slutcellerna små, något höjda öfver angränsande epidermisceller, tämligen 

 tjockväggiga, med något snedställd, aflång hålighet och tjocka, något krökta ytter- 

 lister, utan innanlister, IX, 9. 



Palissadparenchymet, X, 1, upptager nära 7., af hela mesophyliets höjd och ut- 

 göres af tvänne cellrader, af hvilka den öfre är mycket högre än den undre. Cellerna 

 i den förra äro tätt förenade, cylindriska, höga och smala, ungefär 6 — 7 gånger högre 

 än breda, i tvärsnitt kantiga, IX, 3, och så små, att hvarje öfre epidermiscell kan 

 täcka 16 — 30 sådana celler. Palissadcellerna i den undre raden afsmalna inåt, äro 

 åtskilda genom luftrum och hafva ofta i tvärsnitt en aflång omkrets, IX, 4. Hela 

 palissadparenchymet utmärker sig genom sina små och tunnväggiga celler. 



Svampparenchymet och kärlknippena. Richter (a. st.) har meddelat en ganska 

 naturtrogen afbildning (Taf. III, fig. 9) af ett bladtvärsnitt af en till detta släkte 

 hörande art, A. communis Först. (= A. incisa), hvars blad med hänsyn till sin inre 

 byggnad nära öfverensstämma med dem af här ifrågavarande art. Detta oaktadt 



1 A. Richter. Vergl. anat. Untersuchungen uber Antiaris und Artocarpus, i Math. und Naturw. Be- 



riclite ans Ungarn, 1896. Författaren redogör äfven för några andra, mindre anmärkningsvärda trichombild- 

 niugar hos ifrågavarande släkte. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. 2 



