4 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



I själfva verket är vår kännedom om bladens anatomi ännu mycket ofullstän- 

 digare än man i allmänhet tyckes föreställa sig. Visserligen saknas i den botaniska 

 litteraturen ingalunda arbeten, i hvilka bladbyggnaden hos enstaka växter eller växt- 

 grupper behandlats, men äfven i sådana arbeten finnes knappast någon mera full- 

 ständig undersökning öfver bladets inre organisation. Man har nämligen hufvudsak- 

 ligast haft uppmärksamheten riktad på sådana strukturförhållanden, som man trott 

 hafva någon betydelse i systematiskt afseende, under det mesophyllet blifvit knapp- 

 händigt behandladt. Till en väsentlig del torde detta hafva berott på ofullständig- 

 heten i själfva undersökningsmetoden, i så afseende nämligen att man så godt som 

 uteslutande betjänat sig af tvärsnitt, hvilka ej läriina någon mera fullständig föreställ- 

 ning om bladens, i synnerhet svampparenchymets, organisation. Knappast någon annan 

 författare än P. Haberlandt har på ett någorlunda uttömmande sätt behandlat 

 bladets anatomi med hänsyn till mesophyllets byggnad, ehuru han hufvudsakligen 

 uppmärksammat sådana förhållanden, som kunde tänkas hafva till uppgift att för- 

 stärka bladens assimilationsenergi eller hastigt bortföra assimilationsprodukterna till 

 ledningsväfnaderna. Men äfven i denne författares arbeten har afseende så godt som 

 uteslutande fästs på mesophyllets struktur, sådan den ter sig på tvärsnitt. 



Vid de undersökningar, författaren anställt, hafva alltid mycket tunna, med 

 mikrotom förfärdigade tvärsnitt användts, under det ytsnitten merändels och af lätt 

 insedda skäl skurits för fri hand. Men då fullt tillfredsställande preparat knappast kunna 

 erhållas vid användning af mikrotom, så snart tunnväggiga och tjockväggiga, förvedade 

 element förekomma i större mängd blandade med hvarandra, hafva för fri hand skurna 

 tvärsnitt fått supplera eller någon gång ersätta mikrotompreparaten. För att åskådlig- 

 göra förhållandet angående såväl bladens tjocklek som den relativa storleken af cel- 

 lerna och de särskilda väfnadernas relativa mäktighet hafva samtliga afbildningar, då 

 ej annorlunda uppgifvits, utförts i samma förstoring och med användning af camera. 

 Däremot af se uppgifterna om bladens storlek och cellernas större eller mindre tjock- 

 väggighet endast det relativa förhållandet emellan de olika arterna. 



Tropiska växters blad. 



Det öfvervägande antalet af de här behandlade tropiska växterna utmärka sig 

 genom dorsiventrala blad, hvilka emellertid med afseende på svampparenchymets or- 

 ganisation förete en oväntad formrikedom, som tydligast framträder, när denna väfnad 

 undersökes på ytsnitt. Ehuru, såsom naturligt är, de olika formerna ej äro skarpt 

 begränsade, är dock olikheten emellan de typiska formerna så betydande, att man 

 kan anse sig berättigad att på grund af dessa olikheter urskilja flera typer af dorsi- 

 ventrala blad. 



Mest egendomlig framträder den form af svampparenchym, som här benämnes 

 den hyflika och som hos några Artocarpus-arter är mycket utpräglad (Taf. X, fig. 

 1, IX, 6). Cellerna i denna väfnad äro länga, trådsmala och ofta förgrenade samt 

 anordnade i trådsmala rader, som i följd af cellernas förgrening äfven blifva greniga. 

 En sådan väfnad är i hög grad lakunös, så att det förefaller, som om celltrådarne 



