48 ARÉSCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



Palissadparenchymet. Mesophyllet i sin helhet utmärker sig genom sin tunn- 

 väggighet, hvarigenom cellkonturerna endast med någon svårighet kunna iakttagas, 

 i synnerhet som cellinnehållet tillika är mycket vattenrikt. Palissadväf nåden bildar 

 på tvärsnitt genom bladskifvan endast en smal rand, som i den tjockare delen af 

 bladskifvan utgör endast Ve, i den tunnare ungefär '/, af hela mesophyllets höjd. 

 Dess celler äro anordnade i en rad, låga och vidgade mot utsidan och deras höjd är 

 sällan mer än 4 — 3 gånger större än deras största bredd. Pä ytsnitt äro deras ge- 

 nomskurna öfre ändar tämligen tätt hopstående, rundadt fyrkantiga eller nästan po- 

 lygonala; h varje öfre epidermiscell täcker ungefär 2 — 3 sådana celler. Kristallkon- 

 kretioner äro ganska vanliga i denna väfnad. 



Svamppar enchym et är mycket lakunöst och i de tjockare delarne af bladskifvan 

 mer storcelligt samt ända till 7 celler högt, men har i de tunnare delarne af blad- 

 skifvan omkring 5 cellers höjd. Dess celler äro på tvärsnitt runda eller vanligen ovala 

 med längdaxeln liggande i horisontalplanet och ofta försedda med utskott. Sedda 

 från ytan hafva cellerna i det öfversta, till palissad väf nåden gränsande laget, en rund 

 eller oval, ofta något bågformig omkrets, som är många gånger större än palissad- 

 cellernas och ofta genom korta, breda utbuktningar blir mer eller mindre oregelbun- 

 den. I de under detta liggande lagen äro cellerna korta, breda, skiflika och stå i 

 förbindelse med h varandra genom korta, breda utskott, som till största delen ligga i 

 horisontalplanet. Luftrummen mellan cellerna blifva i följd af cellernas stora bredd 

 samt de korta utskotten tämligen små och hafva i tvärsnitt en merändels regelbundet 

 rundad omkrets. I det understa, subepidermoidala laget äro cellerna på ytsnitt lika- 

 ledes skiflika, men hafva talrikare utskott. Kristallkonkretioner äro äfven vanliga i 

 denna väfnad, i synnerhet i dess undre cell-lag. 



Kärlknippena äro inbäddade och åtföljda af härdbast, från hvilket utgå talrika 

 långa och smala sklereider, som i alla riktningar tränga in emellan mesophyllets celler 

 ända ut till epidermis i båda bladytorna och sträcka sig vidare längs insidan af denna. 

 De minsta kärlknippena ligga under svampparenchymets öfversta lag, men mindre 

 sådana sträcka sig ofta ned i denna väfnads undre cell-lag. På ytsnitt anträffas ej 

 sällan isolerade eller af en sklereid åtföljda spiralkärl mellan svampparenchymets celler. 



Aealypliii sp. 



(Taf. XXV, Kg. 14.) 



Blad ganska stora, tunna och mjuka. 



Epidermis med tämligen tunn yttervägg, storcellig i synnerhet på öfre sidan, 

 hvars celler äro nära dubbelt högre än på den undre, fig. 14. Sedda från ytan äro 

 öfverhudscellerna på båda sidorna ungefär lika stora och hafva en i följd af de vågiga 

 mellanväggarne oregelbunden omkrets. Klyföppningar på bägge bladytorna, men 

 mycket talrikare på den undre, sedda från ytan ovala, omgifna af tvänne med sprin- 

 gan parallela biceller. Slutceller små, rundade och tämligen tjockväggiga, i snedt 

 vertikal riktning anbrakta vid öfre delen af bicellerna, men ej sträckande sig ned till 

 dessas undre sida, försedda med nästan omärkliga ytterlister, men utan innanlister. 



