Kt/NGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR.. BAND 39. N:0 2. 49 



Palissadparenchymet, fig. 14, storcelligt och skarpt begränsadt mot svampväf- 

 naden, upptagande nära hälften af mesophyllets höjd på tvärsnitt och bestående af 

 en rad höga, cylindriska, ofta septerade celler, hvilkas höjd kan vara ända till 6 gånger 

 större än bredden och som på ytsnitt äro runda och åtskilda genom större eller mindre 

 luftrnm. Hvarje öfre epidermiscell kan täcka 8 — 12 palissadceller. I denna väfnad 

 uppträda oformligt stora kristallsäckar, fig. 14, som vanligen äro betydligt högre än 

 palissadcellerna, så att de stundom endast genom tvänne lag af svampparenchymceller 

 äro skilda från undre epidermis. 



Svampparenchymet är på tvärsnitt tämligen storcelligt, föga lakunöst och har 

 5 — 6 cellers höjd, h var järn te dess celler hafva benägenhet till anordning i horisontala 

 rader och äro vanligen runda eller något aflånga. Merändels äro cellerna i de båda 

 understa lagen minst. Pä ytsnitt ter sig denna väfnad såsom en mellanform emellan 

 den båglika och den skiflika typen, men närmar sig mest den senare i anledning af 

 cellernas större bredd i förhållande till längden och de talrikare utskotten. 



Kärlknippena. Bladens storlek och tunnhet i förening med den tunnväggiga 

 öfverhuden och dennas, liksom mesophyllets, storcellighet göra hos bladen af denna 

 växt särskilda skyddsmedel för bevarandet af sambandet mellan cellerna erforderliga. 

 Som sådana skyddsmedel kunna anföras dels öfverhuden med dess på båda sidor 

 undulerade mellanväggar i förening med det föga utvecklade intercellulära systemet, 

 dels och i synnerhet kärlknippenas beskaffenhet. Äfven ganska små kärlknippen äro 

 inneslutna i nerver, som höja sig så högt öfver bladets undre yta, att de äro ända 

 till 3 gånger högre än själfva bladytans höjd på tvärsnitt. Och de kärlknippen, som 

 i storlek komma närmast efter de minsta, som äro inneslutna i nerver, äro genom- 

 gående. De största bland de inbäddade kärlknippena gränsa intill undre epidermis, 

 men äro skilda från den öfre genom palissadväfnaden. De minsta kärlknippena ligga 

 äfven närmare den undre bladytan, nämligen under svampparenchymets öfversta rad, 

 och omgifvas af en strängslida, men äro skilda från undre epidermis genom tvänne 

 lag af oförändrade svampparenchymceller. 



Cynometra cauliflnra L. 



Småblad tämligen små, tunna och fasta, på båda sidor upphöjdt nätådriga, i 

 lefvande tillstånd sannolikt kantställda. 



Epidermis med tämligen tunn yttervägg, småcellig på öfre ytan, mer storcellig 

 på den undre; dess mellanväggar i synnerhet på öfre sidan vågiga och själfva cellerna 

 sedda från ytan följaktligen med oregelbunden omkrets och något större på öfre sidan. 

 K lyf öppningar endast på undre ytan och äfven där ej synnerligen talrika, sedda från 

 ytan rundadt ovala, omgifna af tvänne olikstora och med springan parallela biceller. 

 Slutceller små, på utsidan något täckta af bicellerna, upprätta, i tvärsnitt rundadt 

 aflånga, ej synnerligt tjockväggiga och försedda med mycket små, nästan omärkliga 

 ytter- och innanlister. 



Palissadparenchymet, tämligen småcelligt och ej skarpt skildt från s va mpväf nåden, 

 består af tvänne cellrader och utgör en tredjedel eller nära hälften af mesophyllets 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. 7 



