52 ARBSCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



Sapium Laurocerasus Desf. 



Blad tämligen små, tjocka, läderartade, försedda med tvänne glandellika bild- 

 ningar på bladskaften och ett fåtal liknande inrättningar i bladskifvans kanter. 



Epidermis storcellig i synnerhet på öfre ytan, som saknar klyföppningar och 

 hvars celler hafva en tjock yttervägg och äro på tvärsnitt rektangulära, ganska breda 

 och högre än undre ytans samt hafva på ytsnitt äfvenledes en stor, men i följd af 

 de buktade väggarne oregelbunden omkrets. Undre epidermisceller i tvärsnitt lägre 

 och vanligen bredare än de öfre, med tjock yttervägg, på ytsnitt mycket stora, van- 

 ligen mer eller mindre aflånga och försedda med svagt buktade mellanväggar. Klyf- 

 öppningar, sedda från ytan, föga talrika, stora, aflånga — ovala, omgifna af tvänne 

 med springan parallela biceller. Slutceller i tvärsnitt liggande i jämnhöjd med epider- 

 mis, upprätta, stora och runda, men något högre än bicellerna, försedda med en ganska 

 stor, tvärställd, nästan triangulär, bakåt vidgad helighet och starka framåtriktade, 

 raka ytterlister samt nästan omärkliga innanlister. 



Palissadparenchymet, som är storcelligt och består af en rad mycket höga, men 

 tillika vida, regelbundet cylindriska och tätt hopstående celler, är skarpt begränsadt 

 mot svampparenchymet och utgör ungefär Va af hela mesophyllets höjd. Cellernas 

 höjd är ungefär 12 gånger större än bredden, och hvarje öfre epidermiscell täcker 

 4 — 5 palissadceller, h vilka i tvärsnitt äro runda eller ov T ala och åtskilda af smärre 

 luftrum. 



Svampparenchymet har i samband med bladets olika tjocklek på olika ställen i 

 bladskifvan 7 — 9 cellers höjd och är ganska storcelligt, h varjämte dess celler äro vat- 

 tenrika, ehuru ej fattiga på kloroplaster. På tvärsnitt äro cellerna ganska regelbundet 

 anordnade i horisontala rader och än mer eller mindre rundade eller horisontalt sträckta 

 än i följd af utbuktningar, som äro horisontala eller vertikala, af oregelbunden form. 

 Genom de vertikala utbuktningarne uppkomma mindre luftrum mellan cellerna i intill 

 h varandra liggande rader. Dessutom finnas äfven större luftkamrar, som kunna sträcka 

 sig genom ända till 4 — 5 cell-lag. Sedda från ytan äro cellerna i det öfversta, till 

 palissadväfnaden omedelbart gränsande laget breda, aflånga, ofta mer eller mindre 

 krökta och ansluta sig ej sällan till hvarandra förmedelst korta breda utbuktningar, 

 hvarigenom de komma att bilda ett småmaskigt nätverk. I de följande lagen äro 

 cellerna på ytsnitt likaledes breda, skiflika och försedda med merändels talrika utskott 

 samt nätlikt anordnade, än med hvarandra korsande nätverk, än med maskorna i ett 

 större eller mindre antal cell-lag ställda öfver hvarandra och sammanflytande till högre 

 eller lägre luftkamrar. Cellerna i understa laget tätt förenade, undantagandes midtför 

 klyf öppningarne, på ytsnitt rundade, nästan kvadratiska eller aflånga och kring klyf- 

 öppningarne ofta något krökta. 



Hydathoder. De förut omtalade glandellika bildningarne på bladskaften sitta 

 midt emot hvarandra omedelbart under bladskifvan och på h vardera af bladskaftets 

 båda öfre kanter. De hafva formen af små tappar, under hvilkas topp redan med 

 loupen varseblifves en kraterformig fördjupning. De fåtaliga, i bladskifvans kant 





