54 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



mäktigt och väsentligen bidrager till att förläna medelnerven böjningsfasthet. I de 

 sekundära nerverna är palissadparenchymet knappast af brutet midt öfver kärlknippet, 

 men hårdbastet bildar på dettas undre sida ett knippe, h var jämte kollenkym saknas 

 på öfre och är endast svagt utveckladt i den undre sidan. Alla de ej i nerver inne- 

 slutna kärlknippena äro inbäddade och ligga under svampparenchymets öfversta eller 

 näst öfversta cellrad och nå på tvärsnittet allt efter sin olika storlek mer eller mindre 

 djupt ned mot undre epidermis. Nästan alla äro åtföljda af hårdbast; endast de 

 minsta, till ett eller annat spiralkärl reducerade kärlknippena sakna hårdbastbelägg- 

 ning. Äfven dessa minsta kärlknippen utmärka sig genom sina ovanligt stora spiral- 

 kärl, hvilka på tvärsnitt genom bladskifvan ofta synas sträcka sig längs utmed cel- 

 lerna i svampparenchymets öfversta eller näst öfversta rad under anslutning till dess 

 celler förmedelst utbuktningar från dem. På ytsnitt varseblifvas i kärl knippenätet 

 äfven korta, blindt slutande kärlknippeutgreningar, som utgöras af korta, kantiga 

 spiraltracheider, som lägga sig intill svampparenchymets celler. Äfven mycket små 

 kärlknippen åtföljas af oledade, förgrenade mjölkkärl, som, utgående från dem, sprida 

 sig emellan svampparenchymets celler och äfven tränga upp till palissadväfnadens 

 undre rand, längs utmed h vilken de på långa sträckor kunna följas, utan att, såsom 

 hos flere andra Euphorbiaceer, tränga upp mellan palissadcellerna till epidermis. De 

 större kärlknippena utmärka sig dessutom genom en anmärkningsvärd rikedom på 

 stora, skarpt differentierade silrör, som likaledes ansluta sig till svampparenchymets celler. 



Derris scandens Benth. 



(Taf. XXIII, figg. 2-10.) 



Småblad ej stora, tunna och något läderartade. 



Epidermis tämligen storcellig, utan klyföppningar på öfre sidan; dess celler med 

 föga tjock yttervägg, sedda från ytan något större på öfre sidan, fig. 4, än på den 

 undre, fig. 10, med buktade mellanväggar. Klyföppningar tämligen glesa, smala, af- 

 långa, omgifna af ett par breda biceller, som äro parallela med springan, fig. 10. 

 Slutceller små, tjockväggiga, mot utsidan något täckta af bicellerna och sålunda något 

 insänkt a, i tvärsnitt upprätta, rundadt af långa, med liten, rundad hålighet och täm- 

 ligen stora framåtriktade innanlister, men, såsom det tyckes, utan ytterlister. 



Palissadparenchymet. Mesophyllet utgöres af endast fem cellrader, af hvilka de 

 båda öfversta bestå af palissadceller och de båda understa af svampparenchymceller. 

 I den mellersta, tredje raden äro cellerna i de tjockare partierna af bladskifvan mer 

 eller mindre palissadlika, fig. 2, men i de tunnare, fig. 3, hafva de större likhet med 

 svampparenchymets celler; i förra fallet kommer palissadparenchymet att bestå af tre 

 cellrader och att utgöra 6 li — Vs af mesophyllets höjd, i senare af endast tvänne, i 

 hvilket fall det på tvärsnittet upptager ungefär 2 lz af mesophyllets höjd. På ett 

 tunnt mikrotomsnitt, fig. 2, företer denna väfnad nästan bilden af ett galler, i det 

 cellerna i hvarje rad äro åtskilda af höga luftrum, nästan lika höga som själfva cel- 

 lerna, och luftrummen i den öfversta raden äro skilda från dem i den närmast undre 

 genom de vidgade och ofta med smärre utskott försedda ändarne af cellerna i de båda 



