56 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



som palissadcellerna i närmast öfre lag, under det i de minsta kärlknippemaskorna 

 sekretet stannat i cellerna, som därför förblifvit oförändrade. 



Svampparenchymet. Oafsedt det på öfvergång mellan palissad- och svampparen- 

 chym stående cell-laget utgöres den senare väfnaden af endast tvänne horisontala 

 rader, som på tvärsnitt ofta förefalla som ett hypoderma, fig. 3. Dock iakttagas på 

 dessa celler här och där smärre utskott, såväl vertikala som horisontala, hvilka för- 

 anleda, att smärre luftrum bildas såväl mellan de till samma rad hörande cellerna 

 som mellan dem i båda cellraderna, och åvägabringa förbindelse mellan klyföppnin- 

 garne och palissad väf nådens intercellulära system. Sedda från ytan äro cellerna i den 

 undre raden, fig. 9, vanligen något kantiga, rundade, ovala eller nästan aflånga och 

 i sådant fall i synnerhet kring klyföppningarnes andhålor något krökta. Någon gång 

 förmärkes hos cellerna i detta lag en och annan mindre utbuktning, men mellanrum- 

 men, som dessa utbuktningar föranleda, äro aldrig så stora som ytan af någon bland 

 cellerna. På ytsnitt äro cellerna i öfre raden, fig. 8, något större än i den undre 

 och hafva i följd af talrikare och längre utbuktningar en mera oregelbunden omkrets, 

 så att de kunna hänföras till den skiflika typen. Mellanrummen äro större än i det 

 undre laget och hafva på ytsnitt vanligen en mera regelbunden, rund eller oval om- 

 krets, som dock sällan är så stor som omkretsen af någon bland de omgifvande 

 cellerna. 



Kärlknippena äro till största delen genomgående och omgif vas af hårdbast. I 

 undre sidan af nerverna uppträda långa, af en rad cylindriska celler bestående garf- 

 syrebehållare, hvarjämte de större kärlknippena med sitt hårdbast täckas af ett enkelt 

 lag kristallförande celler, innehållande livar sin kristall, under det kristallkonkretioner 

 tyckas helt och hållet saknas i bladet. De minsta af ända till 10 element bestående 

 kärlknippena sträcka sig ej ut vare sig till öfre eller undre epidermis, utan betäckas 

 på öfre sidan af trenne öfver hvarandra ställda, i tvärsnitt runda och kloroplaster 

 saknande celler, som motsvara sklerenkymceller och sträcka sig upp till de undre 

 ändarne af palissadväfnadens öfversta cellrad. Sådana kärlknippen gränsa med sin 

 undre sida till den tredje mesophyllraden. 



Dicellostyles axillaris Benth. 



Blad små, tjocka, glatta och glänsande. 



Epidermis på öfre bladytan utan klyföppningar, ganska storcellig och med täm- 

 ligen tjock yttervägg; dess celler i tvärsnitt vanligen högre, men sedda från ytan 

 något mindre och med en i följd af de endast svagt buktade mellanväggarne mindre 

 oregelbunden omkrets än undre ytans öfverhudsceller, som hafva undulerade och tun- 

 nare mellanväggar. I synnerhet i den öfre, mera sällan i den undre epidermis, finnas 

 slemceller, som äro större än de öfriga epidermiscellerna, i det de i tvärsnitt äro 

 bredare och tränga djupare ned i mesophyllet. Pä longitudinala tvärsnitt befinnas 

 ofta slemcellerna till ett större antal ligga i rader, hvarvid de mycket tunna mellan- 

 väggarne ej sällan tyckas vara upplösta. Klyföppningar ganska talrika, till omkretsen 

 ovala, åtföljda af tvänne stora, med springan parallela biceller; deras slutceller lig- 



