KTTNCIT.. SV. VCT. AKADEMIENS HANDLINGAR. BÄNT» 39. N:0 2. ">7 



gande i samma nivå som epidermiscellerna, i tvärsnitt upprätta, höga och tämligen 

 smala, något tunnväggiga, afsmalnande inåt och försedda med nästan raka, korta 

 ytterlister och små, nästan omärkliga innanlister. 



Palismdparenehymet, storeelligt. upptagande pä tvärsnitt 7s eller ända till ' :■>. af 

 hela mesophyllets höjd, hestår af en cellrad och är sammansatt af tvänne till innehål] 

 och form olika slag af celler. Några äro nämligen fyllda med en brun vätska, i livilken 

 finnas smärre kloroplaster på insidan af cellväggarne, och ej regelbundet cylindriska, 

 utan utåt mycket breda och inåt starkt afsmalnande samt därför åtskilda af större 

 luftrum, under det på tvärsnitt genom de öfre ändarne cellerna äro tätt hopstående, 

 endast något åtskilda genom smärre trekantiga mellanrum. På mikrotomsnitt, som 

 behandlats med hematoxylin, blåfärgas hela cellinnehållet, och detta är genom ljusare 

 tvärspringor deladt i flere partier. Deras höjd är 4 — 6 gånger större än deras största 

 bredd och hvarje öfre epidermiscell täcker allt efter sin olika storlek 0—14 sådana 

 palissadceller. Deras omkrets är 3 — 4 gånger större än de palissadceller, som hysa 

 ett nästan färglöst plasma. Dessa senare äro på ytsnitt rnndadt polygonala, tätt 

 hopstående och pä tvärsnitt genom bladet af samma höjd som de andra palissadcel- 

 lerna, men regelbundet cylindriska och smala samt innehålla kloroplaster i ett ofär- 

 gadt plasma. En och annan af dessa celler kan dessutom innehålla en mindre kristall- 

 konkretion. Därjämte finnes i denna väfnad en och annan mycket stor kristallsäck. 

 Hvad fördelningen af dessa båda cellformer beträffar, så tyckas de ej förekomma en- 

 staka, blandade med hvarandra, utan bilda hvar för sig större eller mindre grupper, 

 som på ytsnitt te sig såsom smalare band eller större grupper af växlande form och 

 storlek, men någon bestämd relation mellan dem och vare sig de epidermoidala slem- 

 cellerna eller kristallsäekarne har ej kunnat upptäckas. De med brunt innehåll fyllda 

 palissadcellerna tyckas vara till antalet öfvervägande. 



Svampparenchymet, som i jämförelse med palissad vä f nåden är småcelligt, har 

 merändels 4 — 6 cellers höjd. Dess celler äro tämligen regelbundet anordnade i lika 

 mänga, ofta afbrutna horisontala rader och utgöra en mellanform mellan båglika, 

 skiflika och taggiga svampparenc hy m celler. På tvärsnitt genom bladskifvan äro cel- 

 lerna vanligen mer eller mindre aflånga och då sträckta i horisontal eller, såsom för- 

 hällandet är med cellerna i öfversta raden, vertikal riktning samt försedda med korta, 

 breda utskott, som ligga såväl i horisontal- som i vertikalplanet. Denna väfnad är 

 mycket lakunös, så att hvarje cell med större delen af sin yta gränsar till luftrum, 

 hvilka äro sträckta än i horisontal än i vertikal riktning och i senare fallet sträcka 

 sig genom flera cell -lag. Sedda från ytan äro cellerna korta och breda, något krökta 

 och i synnerhet mot ändarne försedda med korta, breda utskott och bilda ett små- 

 maskigt nätverk, hvars maskor sällan äro fullständigt slutna och merändels hafva en 

 aflång omkrets. Det är således anledning att beteckna denna väfnad såsom skiflik. 

 Dess celler äro till största delen fyllda med en brun, af hematoxylin blåfärgad vätska, 

 öfverensstämmande med den i de bruna palissadcellerna. Endast ett färre antal hafva 

 ett ofärgadt plasma, och sådana celler förekomma i synnerhet i understa laget. Kri- 

 stallkonkretioner äro vanliga äfven i svamp väf nåden. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. 8 



