62 AKESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



IV. Dorsiventrala blad med taggigt svampparenchym. 



Brownea eapitella Jacq. 



(Tat'. XXIII, fig. 11—10. Taf. XXIV, Kg. 1.) 



Småblad tämligen stora, tunna, men fasta, glatta och glänsande. 



Epidermis smäcellig, med tämligen tunn yttervägg, utan klyföppningar pä ölie 

 sidan; dess celler i tvärsnitt rektangulära, XXIII, 11, sedda från ytan i följd af de 

 vägiga, tämligen tjocka mellanväggarne till omkretsen oregelbundna, mycket mindre 

 på den öfre, XXIV, 1, än på den undre sidan, XXIII, 15. Klyföppningar tämligen 

 talrika, med oval omkrets, omgifna af tvänne med springan parallela biceller, något 

 insänkta. Deras slutceller i tvärsnitt mycket små, tjockväggiga, låga och breda, utan 

 såväl ytter- som innanlister och med smal, tvärställd hålighet, slutande sig till undre 

 delen af bicellerna, som hvälfva sig öfver den närmast tillgränsande delen af slut- 

 cellerna. 



Palissadfarenchymet är i likhet med svampparenchymet ganska storcelligt och 

 skarpt skildt frän sistnämnda väfnad. Det upptager Va — Vi af mesophyllets höjd 

 och består af en enkel rad, XXIII, 11, stundom septerade celler, hvilka ej äro regel- 

 bundet cylindriska, utan vanligen inåt afsmahiande eller till och med något buckliga 

 och sålunda åtskilda genom större eller mindre mellanrum. Deras öfre ändar äro pa 

 ytsnitt genom bladet polygonala, XXIII, 12, och ungefär lika stora som ytan af en 

 öfre epidemi iscell eller dubbelt mindre. 



Svampparenchymet, XXIII, 11, utgöres af 5 — 7 något så när horisontala cell- 

 rader. Cellerna i de båda nedersta raderna äro merändels märkbart mindre än i de 

 öfriga och pä tvärsnitt ej sällan något palissadlika ; pä ytsnitt stå cellerna i understa 

 laget, XXIII, 14, tätt tillsammans, så att mellanrum endast förefinnas öfver klyf- 

 öppningarne, och äro ganska breda, af länga eller polygonala. I det näst öfre laget, 

 XXIII, 13, äro pä ytsnitt mellanrummen talrika och större, hvarjämtesjälfva cellerna 

 hafva en öfvervägande rundad form, ehuru de ej sällan äro försedda med horisontala, 

 korta, men breda utskott. Pä tvärsnitt genom bladet hafva cellerna i de öfriga lagen 

 en ganska oregelbunden form i följd af smala, nästan tagglika utskott, som i synner- 

 het finnas på cellernas öfre och undre sidor, XXIII, 11, men äro sällsynta på deras 

 öfriga sidor. Pä ytsnitt XXIII, 16, hafva därför cellerna en mera regelbunden form, 

 äro ofta något krökta, breda och försedda med korta, breda utskott. Intereell ul ar- 

 rum men äro små och föga talrika, h vilket emellertid kompenseras af de mellanrum, 

 som i anledning af de nyss anförda tagglika utskotten finnas mellan cell-lagen. 



Kärlknippen. Äfven ganska små kärlknippen äro genomgående och åtföljas af 

 hardbast. Af de mindre, icke genomgående sträcka sig de större med sitt härdbast 

 upp till öfre epidermis, men gränsa på undre sidan intill svampparenchymet, och de 

 minsta, till en grupp af kärl reducerade strängarne ligga omedelbart intill insidan af 

 palissadväfnaden. Sådana kärlknippen äro ganska sparsamma. 



