KtTNÖL. SV. VfiT. AKAHEMIKNS HANOUNfSAR. BAND 39. N:0 2. C.1 



V. Dorsiventrala blad med kantigt svampparenchym. 



Buettneria angulata Hassk. 



(Taf. XXIV. fig. 2— SJ. 



Blad tämligen stora, tunna och mjuka. 



Epidermis på öfre bladytan försedd med sparsamma klyvöppningar och bestå- 

 ende af stora, i tvärsnitt kvadratiska, höga celler, fig. 2, som till större delen äro 

 förvandlade i slemceller och sedda från ytan, fig. 3, regelbundet polygonala. Undre 

 bladytans epidermisceller, fig. 2, i tvärsnitt rektangulära, mycket lägre än den öfres 

 och pä ytsnitt i följd af de något buktade mellanväggarne till formen mer oregel- 

 bundna, fig. 8, enstaka af dem förvandlade i slemceller. Ytterväggen tunn, i syn- 

 nerhet på undre bladytan, på öfre sidan strimmig. Klyföppningar tämligen talrika, 

 med oval omkrets, fig. S. Slutcellerna något höjda öfver bladytan, mycket små, 

 tämligen tjockväggiga, i tvärsnitt ovala, snedt horisontalt stälda utmed de omgifvande 

 öfverhudscellernas sidor, försedda med en liten oval hälighet, utan såväl ytter- som 

 innanlister. 



Palissadparenchymet är skarpt skildt från svampparenchymet och upptager unge- 

 fär 2 /r. af hela mesopliyllets höjd och är något högre än öfre epidermis, fig. 2. Det 

 utgöres af en enda rad tämligen glest stående celler, hvilka i följd af de något undu- 

 lerade mellanväggarne ej alltid äro fullt cylindriska; deras höjd är ungefär 3 — 5 

 gånger större än deras omkrets, som är mer eller mindre rundad eller aflång, fig. 4, 

 och så liten, att 10 — 15 palissadceller täckas af en öfre epidermiscell. 



Svampparenchymet, som är ganska smäcelligt, utgöres af ett växlande antal, 

 3 — P>, horizontala rader, fig. 2. Ej sällan äro cellerna i öfversta raden mer eller 

 mindre sträckta i vertikal riktning, hvarigenom antalet rader kommer att minskas. 

 Cellraderna äro emellertid ofta afbrutna af mellanrum, hvarigenom en tendens till 

 anordning i vertikala rader äfven gör sig gällande. I de två — tre understa raderna 

 äro likväl mellanrummen merändels färre, så att anordningen i horizontala rader tyd- 

 ligare framträder. Svampparenchymcellernas form är på tvärsnitt nwcket växlande. 

 De äro nämligen än isodiametriska än mer eller mindre sträckta i horisontal eller 

 vertikal riktning samt tillika merändels kantiga, utan att förlängas i egentliga utskott. 

 På ytsnitt hafva cellerna i understa laget, fig. 7, en mindre, rundad eller aflång, 

 vanligen något kantig omkrets, men sakna utskott. I de öfriga lagen, fig. 6, äro de, 

 i synnerhet i närheten af kärlknippena, mer aflånga och något mer kantiga. 



Kärlknippena. De större bland dem äro nästan genomgående och omgifvas af 

 i rader ställda cylindriska celler, hvar och en af dem innehållande en kristall, och 

 innanför dem af likaledes radvis anordnade celler, som äro fyllda med ett brunt 

 innehåll. Sistnämnda cellrader åtfölja äfven de minsta, till ett eller tvänne kärl 

 reducerade kärlknippena, som befinna sig omedelbart under palissadväfnaden, fig. 5, 6. 



