66 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OPVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



närmare den undre bladytan, enär deras hård bast är mer utveckladt på öfre sidan. 

 De minsta till, såsom det förefaller, endast ett af en strängslida omgifvet spiralkärl 

 reducerade kärlknippena finnas i svampparenchymets undre del. I nerverna liksom i 

 bladskaftet finnas talrika, af Dumont (a. st. pag. 167) anmärkta slemkaverner, och 

 innanför dessa mellan hårdbastets celler mer tunnväggiga, med en brun vätska fyllda 

 celler, som förmodligen äro garfsyrebehållare. 



Dombeya vibuniiflora Boj. 



Blad tämligen stora, tunna och mjuka, långt skaf tade. 



Epidermis småcellig, mycket tunnväggig, äfven livad den fint granulerade ytter- 

 väggen beträffar, försedd med klyföppningar på båda bladytorna. Öfre epidermis- 

 celler på tvärsnitt nästan dubbelt högre än de undre, men merändels ej så breda 

 som dessa, sedda från ytan mycket växlande till storlek och form, men med täm- 

 ligen raka mellanväggar. De undre epidermiscellerna på ytsnitt merändels något större 

 och försedda med något buktade mellanväggar. Klyföppningar på öfre ytan mycket 

 få och inskränkta till grannskapet af nerverna, talrikare, ehuru tämligen glesa, på den 

 undre, på ytsnitt smala, aflångt ovala, utan biceller. Slutceller liggande i jämnhöjd 

 med epidermis, i tvärsnitt små, runda, tjockväggiga, med snedt tvärställd hålighet 

 och små, raka, syllika samt framåtriktade ytterlister, utan innanlister. I såväl öfre 

 som undre epidermis, men mest i den förra, uppträda enstaka slemceller, som tränga 

 djupare in i mesophyllet. 



Palissadparenchymet. Det mycket småcelliga och tunnväggiga mesophyllet är 

 ofullständigt differentieradt och utgör en mellanform mellan det dorsala och det dorsi- 

 ventrala mesophyllet med kantigt svampparenchym. På tvärsnitt utgöres hela denna 

 väfnad af endast 3 eller 4 horisontala cellrader, hvilkas celler tillika äro mer eller 

 mindre regelbundet anordnade i vertikala rader. Cellerna i öfversta raden bilda en 

 typisk palissad väfnad och utgöra ungefär hälften eller en tredjedel af mesophyllets 

 höjd. De äro i allmänhet tätt hopstående, cylindriska, höga och smala, så att deras 

 höjd är ungefär 10 — 12 gånger större än bredden och 3 — 5 sådana celler täckas af 

 hvarje epidermiscell. I tvärsnitt äro palissadcellerna runda eller ovala och åtskilda af 

 smärre mellanrum. 



Svatnpparenchymet bar, såsom ofvan anförts, på tvärsnitt 2 eller 3 cellers höjd, 

 såvida den närmast under palissadväfnaden liggande cellraden kan räknas till svamp- 

 parenchymet, livarom tvekan ingalunda är alldeles oberättigad. På tvärsnitt äro 

 nämligen cellerna i denna rad starkt sträckta i vertikal riktning, ehuru lägre och 

 bredare än de typiska palissadcellerna samt i följd af utbuktningar från sidoväggarne 

 ej regelbundet cylindriska och åtskilda af luftrum. Då jämte denna endast en rad 

 svampparenchymceller förefinnes, äro äfven cellerna i denna rad palissadlika och 

 bilda jämte cellerna i öfre laget vertikala rader med höga, smala luftrum mellan 

 raderna. Har svatnpparenchymet 3 cellers höjd, äro cellerna runda och på ytsnitt 

 mer eller mindre kantiga samt åtskilda af ofta ganska stora luftrum. I såväl svamp- 



