KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. NIO 2. 69 



palissadparenchymet gränsande äro ofta sträckta i vertikal riktning, palissadlika och 

 stå ej sällan genom sidoutskott i förbindelse med hvarandra. I de öfriga lagen före- 

 komma jämte runda eller kantiga äfven celler, som äro mer eller mindre sträckta än 

 i vertikal än i horisontal riktning och som likaledes genom korta utskott kommuni- 

 cera med hvarandra. Cellerna i denna väfnads understa lag stå på öfvergång emellan 

 palissad- och svampparenchymceller, men utgöra endast omkring Vt af hela meso- 

 phyllets höjd samt äro kortare och bredare än de egentliga palissadcellerna, högst 2 

 gånger så höga som breda, och sällan regelbundet cylindriska, utan ofta trattlika 

 eller stundom ungefär lika vida som höga, fig. 2. Ej sällan äro de en gång septerade. 

 Mellan dem finnas talrika, rätt stora mellanrum, fig. 9, h varjämte cellerna hafva en 

 rundad omkrets, som är större än de egentliga palissadcellernas, jfr figg. 5 och 9. 

 Luftrummen i hela denna väfnad jämförelsevis små, men mycket växlande till 

 storlek. 



Kärlknippena utmärka sig genom det stora antalet element, som finnas till och 

 med i de mindre af dem. De större äro genomgående, h var vid emellertid hårdbastet 

 ej sträcker sig ända ut till båda bladytornas epidermis, utan är skildt från denna 

 genom en till mekanisk väfnad förvandlad grundväfnad. Ofvanför de minsta af de 

 genomgående kärlknippena finnes en enkel rad af dylika grundväfnadsceller. Men 

 äfven alla de öfriga, mindre och inbäddade kärlknippena, till och med de minsta, 

 blindt slutande kärlknippeändarne, som hos denna växt äro ovanligt talrika, omgifvas 

 mer eller mindre fullständigt af hårdbast. De minsta kärlknippena, som befinna sig 

 närmare den undre bladytan, gränsa upp till andra raden af svampparenchymet och 

 äro sålunda skilda från palissadväfnaden i den öfre sidan. 



Sekretceller. De hos Sapindaceerna så vanliga, i form af celler uppträdande 

 sekretbehållarne förekomma äfven hos denna växt. De skilja sig från de öfriga meso- 

 phyllcellerna genom tjockare väggar samt brunaktigt och finkornigt innehåll. De 

 förekomma talrikast i svampparenchymet, äro merändels större än öfriga celler i 

 samma väfnad och mera regelbundet rundade, fig. 2. Någon närmare förbindelse 

 mellan dem och kärlknippena, som enligt Radlkoper (a. st. sid. 304) ej är sällsynt 

 inom denna familj, har ej kunnat upptäckas hos denna växt. De förekomma visser- 

 ligen äfven i medelnerven, men sluta sig ej till dennas kärlknippen, utan befinna sig 

 i den centrala, af kärlknippena omgifna och märgen motsvarande grundväfnaden. 

 Dylika sekretceller saknas icke heller i palissadparenchymet, där de hafva form af 

 palissadceller och samma höjd som dessa, fig. 2, samt äro än odelade än genom en 

 eller flera väggar tvärdelta. På ytsnitt genom palissadparenchymet anträffas stundom 

 större kaviteter, fig. 5, som tyckas sakna särskild vägg. Huruvida de äro sekretceller 

 med oblitererad vägg eller lysigena sekretbehållare, har författaren ej varit i tillfälle 

 att åtgöra. 



Copaifera Langsdorfii Desf. 



Småblad tämligen små, tunna och glatta. 



Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan, på båda bladytorna småcellig och 

 med tjock yttervägg samt vågiga mellanväggar med randporer i utbuktningarne ; dess 



