70 ABESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



celler i tvärsnitt rektangulära eller kvadratiska och ungefär lika höga på båda sidorna, 

 sedda från ytan äfven tämligen små och af ungefär samma storlek på öfre och 

 undre sidan. Klyföppningar glesa, sedda från ytan smala, aflånga och omgifna af 

 tvänne med springan parallela biceller; deras slutceller liggande i jämnhöjd med epi- 

 dermis, tämligen tjockväggiga, i tvärsnitt små, men tämligen höga och smala, för- 

 sedda med mycket små, framåtriktade ytterlister och något större, nedåt och framåt 

 riktade innanlister; deras hålighet tämligen stor, triangulär med ena sidan inåtvänd. 

 Jämte dem, ehuru fåtaligare, förekomma äfven andra klyföppningar, som äro ännu 

 smalare och hafva en mycket smal springa ocli hvilkas slutceller äro fyllda med ett 

 brunt innehåll. Äfven dessa äro åtföljda af biceller, men det bruna innehållet är ej 

 ursprungligt, ty man finner äfven dylika klyföppningar, hvilkas slutceller sakna sådant 

 innehåll. Dä mörka fläckar finnas på den undre bladytan och i deras midt före- 

 kommer en dylik klyföppning, är det sannolikt att det bruna innehållet först upp- 

 trädt i klyföppningen och därifrån spridt sig till den omgifvande cellväfnaden. 



Palissadparenchymet består Vanligen af en rad tätt hopstående cylindriska eller 

 inåt afsmalnande och i förhållande till höjden ganska vida celler, så att deras höjd 

 är endast 4 — 5 gånger större än den största bredden. Sedda från ytan äro palissad- 

 cellerna rundade eller polygonala; hvarje öfre epidermiscell kan täcka 2 — 4 sådana 

 celler. När denna väfnad består af endast en rad utgör den ungefär 2 /b af meso- 

 phyllets höjd i tvärsnitt. När, såsom någon gång inträffar, cellerna i svampparen- 

 chymets öfversta rad blifva palissadlika, utgör palissadparenchymet ungefär 2 U af 

 mesophyllets höjd. 



Svampparenchymet, som i jämförelse med palissadväfnaden är storcelligt, har på 

 något af stånd från nerverna 3 eller stundom 4, men intill nerverna 4—5 cellers höjd, 

 däri inberäknad den öfversta, ofta palissadlika raden. På tvärsnitt genom bladskifvan 

 äro cellerna ganska regelbundet anordnade i horisontala rader och intercellularrummen 

 mycket små, ja vanligen mycket mindre än omkretsen af någon bland de omgifvande 

 cellerna, och dessa hafva en rund eller oval omkrets eller äro de något förlängda i 

 horisontal eller vertikal riktning, en och annan i synnerhet i närheten af nerverna 

 med en svag antydan till utbuktning. I synnerhet i den öfversta och understa raden 

 kunna cellerna vara förlängda i vertikal riktning och sålunda mer eller mindre palis- 

 sadlika. Äfven på ytsnitt är hela denna väfnad ovanligt kompakt i alla cell-lagen. 

 Så äro cellerna i det understa laget runda eller aflånga och stå så tätt tillsammans, 

 att emellan dem inga andra mellanrum förefinnas än öfver klyföppningarne, och dessa 

 äro knappt så stora som omkretsen af själfva klyföppningen. I de öfriga lagen äro 

 cellerna på ytsnitt likaledes runda eller aflånga, stundom något krökta, men sakna i 

 regeln alla utbuktningar och äro genom mycket små mellanrum skilda från hvar- 

 andra. Omedelbart under palissadväfnaden, hvars celler på sådana ställen äro mycket 

 låga, uppträda hartsförande, af ett epithelium beklädda sekretluckor. 



Kärlknippena i nerverna omgifvas af hårdbast; de största bland de ej i nerver 

 inneslutna strängarne äro genomgående och likaledes omgifna af hårdbast. De närmast 

 mindre, äfven af hårdbast åtföljda kärlknippena gränsa till undre epidermis, men äro 

 skilda från den öfre genom en låg palissadväfnad, och de minsta, som sakna hård- 



