^2 ARESCHOITG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



runda kristallsäckar, fyllda af hvar sin kristallkonkretion, i den öfre sidan nästan 

 uteslutande öfver kärlknippena. 



Palissadparenchymet, som utgör knappast 7, af hela mesophyllets höjd på tvär- 

 snitt, består af en rad höga, smala, cylindriska eller inåt afsmalnande celler, som i 

 synnerhet ut emot epidermis äro tätt förenade och i tvärsnitt runda eller rundadt 

 polygonala. Cellernas höjd är merändels 10 — 12 gånger större än bredden. 



Svamppar enchymet har vanligen, hypodermat oräknadt, 9 cellers höjd, och dess 

 celler, som äro tämligen stora, hafva en öfvervägande tendens till att anordna sig i 

 vertikalt till ytan ställda rader, h varigenom denna väfnad blifver mycket lakunös. 

 Dess luftkamrar äro på tvärsnitt mycket höga, ofta sträckande sig från undre gränsen 

 af palissadväfnaden ned till hypodermat i undre bladytan. På tvärsnitt genom blad- 

 skifvan äro cellerna runda, ovala eller något aflånga; endast de till palissadväfnaden 

 närmast gränsande cellerna, som stundom bilda en horisontal rad, kunna vara sträckta 

 i vertikal riktning och sålunda nästan palissadlika, ehuru lägre och vidare än de 

 egentliga palissadcellerna. Sedda från ytan äro cellerna i denna väfnad isodiametriska 

 eller aflånga, stundom något kantiga eller svagt utbuktade. De större och mindre 

 luftrum, som på ytsnitt framträda, hafva, i synnerhet hvad de större af dem beträffar, 

 en så oregelbunden och till formen så växlande omkrets, att den föreställningen ligger 

 nära till hands, att de uppstått under det stadium i bladets utveckling, då tillväxten 

 varit föranledd af bladets sträckning, hvarunder själfva cellerna ej förmått att till- 

 räckligt vidga sig, utan springor genom cellernas delvisa lossnande från hvarandra 

 uppstått och i mån af bladets vidare sträckning mer och mer vidgats. 



Sekretceller och slemkaverner. I synnerhet i den närmast under palissadväfnaden 

 liggande cellraden uppträda ganska talrikt de för Laurineerna karakteristiska olje- 

 cellerna (Bokorny a. st. s. 360). Sådana celler finnas äfven i palissadparenchymet. 

 Någon gång finnes en sådan midtöfver ett käriknippe mellan detta och öfre epidermis. 

 I palissadparenchymet finnas därjämte slemceller, hvilka emellertid fullständigt för- 

 slemmas och ersättas af slemkaverner, uppkomna af en hel grupp af slemceller och ej, 

 såsom oljecellerna, begränsade af någon skarpt markerad membran. Då Chatin (a. st. 

 s. 215) uppgifver, att hos vissa arter af si. Laurus oljecellerna uppstå genom fusion 

 af flera mesophyllceller, hafva sannolikt oljecellerna förväxlats med slemceller, ty den 

 af bildning (Pl. 15, fig. 2'), med hvilken denne författare velat bevisa sin mening, 

 afser utan tvifvel en grupp af slemceller, fullkomligt öfverensstäm mande med dem 

 hos här ifrågavarande växt. 



Kärlknippena. Nästan alla. äfven mycket små kärlknippen äro genomgående 

 och omgifvas af en tämligen tjockväggig, mekanisk grundväfnad, som sträcker sig ut 

 till epidermis i båda sidorna. Hårdbast tyckes saknas, Kärlgruppen i dem ligger 

 något närmare den undre bladytan. De minsta till ett par kärl reducerade strängarne 

 äro genom tvänne mesopliyll-lag skilda från öfre epidermis och omgifvas af en stor- 

 cellig, tunnväggig, mekanisk grundväfnad, som i en enkel rad sträcker sig upp till 

 öfre epidermis. 



