KtWOTi. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 7o 



Dentella repens Först. 



Blad mycket smä, men i förhållande till storleken tämligen tjocka, mjuka. Hela 

 växten mycket liten och späd, örtartad, nedliggande. 



Epidermis storcellig, tunnväggig och med undulerade mellanväggar samt klyf- 

 öppningar på båda sidorna. Dess yttervägg äfvenledes ganska tunn och strimmig, i 

 synnerhet på undre sidan af den medelnerven täckande öfverhuden, hvars celler äro 

 långsträckta och i tvärsnitt runda samt mycket högre än de öfriga epidermiscellerna. 

 Strimmorna äro parallela med cellernas längdaxel och själfva cellerna, sedda från ytan, 

 på öfre sidan kortare och bredare än på den undre. Klyföppningar tämligen glesa 

 på båda sidorna, på ytsnitt aflängt ovala, omgifna af tvänne med springan parallela 

 biceller, hvilkas i förhällande till slutcellerna utåtvända väggar äro vågiga. Slutceller 

 jämte bicellerna liggande i jämnhöjd med öfriga epidermisceller, men märkbart lägre 

 än dessa, hvarigenom emellan klyföppningsapparaten och närmaste mesophyll-lag 

 bildas ett luftrum, som i synnerhet i den öfre bladytan utgör den egentliga andhålan. 

 Slutceller mycket små, i tvärsnitt rundade, upprätt stående och sålunda nästan parallela 

 med bicellerna, utan innanlister och med små, upprätta ytterlister. I undre bladytan, 

 i närheten af medelnerven, uppträda dessutom klyföppningar, som sitta i spetsen af 

 sina emergenser. 



Palissadparenchymet, som är ganska storcelligt, tunnväggigt och vattenrikt, bildar 

 en enkel cellrad och utgör pä tvärsnitt ungefär '/.i af mesophyllets höjd. 1 den 

 tjockare delen af bladet närmast å ömse sidor om medelnerven antaga äfven cellerna 

 i det underliggande laget form af palissadceller, i hvilket fall denna väfnad bildar 

 ungefär hälften af mesophyllets höjd. Palissadcellerna, hvilkas höjd är omkring 4—6 

 gånger större än bredden, hafva pä ytsnitt en rund omkrets, som är 3 — 4 gånger 

 mindre än den af en epidermiscell. Mera sällan förekomma raphidsäckar i denna väfnad. 



Svavipparenchymet är i synnerhet i förhållande till bladens storlek mycket stor- 

 celligt samt äfvenledes tunnväggigt och vattenrikt och har ungefär 6 cellers höjd. 

 På tvärsnitt äro dess celler runda, ovala eller af långa och i sistnämnda fall sträckta 

 än i vertikal än i horisontal riktning, hvarjämte mellanrummen emellan dem äro 

 mycket små, ej så stora som omkretsen af någon bland de omgifvande cellerna. 

 Någon benägenhet till cellernas anordning i vare sig horisontala eller vertikala rader 

 gör sig knappt märkbar hos denna väfnad. På ytsnitt befinnas cellerna i alla lagen 

 hafva en rund eller rundadt aflång omkrets, som i följd af cellernas benägenhet att 

 medelst korta breda utbuktningar sätta sig i förbindelse med hvarandra blifver mer 

 eller mindre oregelbunden. Det intercellulära systemet framträder, äfven betraktadt 

 från ytan, svagt utbildadt, inskränkt till interstitier, som med undantag för andhålorna 

 äro betydligt mindre än omkretsen af någon bland cellerna. Raphidsäckar äro ej 

 ovanliga i denna väfnad, i synnerhet närmare undre bladytan. De äro i tvärsnitt 

 runda, men sedda från ytan ganska långa med afrundade ändar och sträckta i bladets 

 längdriktning. 



Kärlknippena äro alla inbäddade och sakna härdbast. Äfven det i medelnerven 

 inneslutna omgifves af klorofyllförande, tunnväggiga, ehuru långsträckta celler och 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. 10 



