KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 75 



Coinbretum sp. 



Denna obestämda art skiljer sig i åtskilliga väsendtliga afseenden från den redan 

 förut (sid. 15) beskrifna C. decandruni Roxb. och synes komma närmast C. salici- 

 folium E. Mey., som dock afviker genom smalare, mer aflänga blad. 



Blad tämligen små, lansettlika, läderartade, tämligen tunna, men märkbart 

 tjockare invid de större kärlknippena. 



Epidermis tämligen storcellig i synnerhet pä öfre ytan, som saknar klyföpp- 

 ningar, och med tämligen tjock yttervägg; öfre epidermisceller, sedda frän ytan, poly- 

 gonala, de undre med i följd af de buktiga mellanväggarne något oregelbunden om- 

 krets, försedda med randporer. Klyföppningar tämligen glesa, utan biceller, och af 

 tvänne olika former, nämligen dels aflängt ovala dels runda, när de betraktas frän 

 ytan. De förra äro talrikast och deras slutceller, som äro upprättstående och ligga 

 något under öfverhudens yta, men sträcka sig ända ned till dennas innanvägg, äro i 

 tvärsnitt smala, aflånga och försedda med små, mot hvarandra riktade innanlister 

 och nästan ännu mindre, upprätta ytterlister. Märkvärdigt nog, tyckas de sakna and- 

 häla. De senare, som hafva en rund omkrets, ligga i jämnhöjd med öfverhudens 

 yttervägg, men deras slutceller äro betydligt lägre än de omgif vande epidermiscellerna 

 och i tvärsnitt nästan runda, något bredare utåt och afrundade inåt samt försedda 

 med tvänne tämligen länga, raka, spetsiga och uppåt riktade ytterlister, utan innan- 

 lister. En liten andhåla kommer på det sätt till stånd, att de närmast omgif vande 

 epidermiscellerna lossna frän underliggande mesophyll och höja sig något upp öfver 

 detsamma. De af Bachman (a. st. s. 438) och sedermera af Heiden (a. st. s. 166) 

 ytterligare undersökta sköldformiga trichomen förefinnas äfven hos denna art och 

 höra till den typ, som benämnts "schildförmige, blasige Hautdriisen". De förekomma 

 endast på undre ytan och sitta i fördjupningar. 



Palismdparenchymet, som är ganska storcelligt, består af en cellrad, som i de 

 tunnare partien af bladskifvan ofta utgör mer än hälften af hela mesophyllets höjd 

 i tvärsnitt, men i de tjockare är märkbart lägre i förhållande till svampparenchymet. 

 Dess celler äro regelbundet cylindriska, höga och smala, sä att deras höjd är ungefär 

 10 — 12 gånger större än bredden. På ytsnitt äro cellerna runda och något åtskilda 

 genom smärre luftrum ; allt efter den olika storleken af epidermiscellernas yta och palis- 

 sadcellernas olika vidd täcker h varje epidermiscell 2 — 4 palissadceller. Talrika, mycket 

 stora kristallsäckar, innehållande livar sin kristallkonkretion, uppträda i denna väfnad 

 och kunna ofta sträcka sig ned i svampparenchymet, sä att de stundom endast genom 

 tvänne cellrader äro skilda frän undre epidermis. Den rikliga förekomsten af fett- 

 kroppar i palissadcellerna hos denna art torde äfven böra anmärkas. Radlkofer (II, 

 s. 124) har redan fäst uppmärksamheten pä förekomsten af dylika kroppar hos vissa 

 Combretaceer. 



Svampparenchymet, som är tämligen storcelligt, är i de tunnare delarne af blad- 

 skifvan, d. v. s. öfver fördjupningarne i undre bladytan, endast 3 — 4 celler högt, men 

 kan i närheten af de större kärlknippena hafva ända till 7 — 8 cellers höjd. Cellerna 

 i denna väfnad stå mycket tätt tillsammans, sä att luftrummen blifva ovanligt små 



