KtTNOL. SV. VET. AKADEMIENS HANOLINOAR. BAND 39. N:0 2. 79 



strängslida dels till palissadväfnadens undre cellrad dels till understa cellraden af 

 svampparenchymet. I de mindre kärlknippena bibehåller sig hårdbastet längst på 

 deras undre sida. De minsta kärlknippena sakna hårdbast och ligga i den undre 

 bladytan och äro genom två cellrader af svampparenchym skilda från palissadväf nåden 

 och genom tre sådana cellrader från undre epidermis. Spiralkärlen i de mindre kärl- 

 knippena ansluta sig omedelbart till svampparenchymets celler. Ej sällan ser man 

 på ytsnitt enstaka celler från kärlknippenas hårdbast böja sig från dessa och sträcka 

 sig ut emellan svampparenchymets celler, hvarvid de antingen sluta blindt eller åter 

 ansluta sig till hårdbastet i något angränsande kärlknippe. 



Sterculia Rluniei 0. Don. 



Blad tämligen små, tunna, läderartade. 



Epidermis i synnerhet på öfre ytan mycket storcellig ; dess celler kunna utgöra 

 ända till Vs af blad tvärsnittets liöjd och äro förvandlade till slemceller, antingen ode- 

 lade eller genom en tangential vägg delade i tvänne, som tillsammans hafva ungefär 

 samma höjd som den odelade och af hvilka den öfre är i tvärsnitt låg, tafvelformig, 

 men den undre mycket hög. Sedda från ytan äro öfre sidans epidermisceller regel- 

 bundet polygonala och hafva tämligen tjocka mellanväggar. Undre epidermis bestå- 

 ende dels af mindre, i tvärsnitt tafvelformiga, pä ytsnitt öfvervägande aflånga, men 

 i följd af de buktade,' tunna mellanväggarne till omkretsen något oregelbundna celler 

 dels af i tvärsnitt betydligt högre, men odelade och på ytsnitt likaledes mycket större 

 samt i följd af de rakare och tillika tjockare mellanväggarne nästan regelbundet po- 

 lygonala slemceller. Båda slagen af celler bilda hvar för sig större eller mindre 

 grupper på bladytan. Klyföppningarne, som äro tämligen glesa, befinna sig i den 

 småcelliga delen af öfverhuden; äfven när de synas ligga i den storcelliga epidermis, 

 omgifvas de dock af en mindre grupp små epidermisceller. Sedda från ytan hafva 

 klyföppningarne en rundad oval omkrets och omgifvas af en något oregelbunden, af 

 ett obestämdt antal celler bestående krans af mindre epidermisceller. Slutceller lig- 

 gande i jämnhöjd med epidermis, i tvärsnitt små, snedt vertikalt ställda, utåt vidgade 

 och inåt något afsmalnande, ehuru rundade, försedda med snedt tvärställd hålighet 

 och små, upprätta ytterlister, utan innanlister. I de af slemceller bestående partierna 

 af epidermis finnas insänkta i denna små, rundade, flercelliga och af ett brunt inne- 

 håll fyllda glandier. Glesa, stjärnlika trichom förekomma på båda bladytorna i syn- 

 nerhet i närheten af glandierna. 



Palissadparenchymet, ganska småcelligt, på tvärsnitt lägre än epidermis och ut- 

 görande V»— 1 /* af hela mesophyllets höjd, består i den tunnare delen af bladskifvan 

 af en, i de tjockare (i synnerhet vid och i närheten af medelnerven) af tvänne cell- 

 rader, hvilkas celler, äro ganska tätt hopstående, små, ej sällan septerade, låga 

 och i förhållande till höjden vida så att deras höjd endast är ungefär 3 — 4 gånger 

 större än bredden. På ytsnitt hafva de en rund omkrets, som är så liten, att h varje 

 öfre epidermiscell kan täcka 14 — 30 palissadceller. I följd af epidermiscellernas mycket 

 växlande höjd blifver på tvärsnittet palissadväfnadens öfre gräns mycket ojämn, hvilket 



