$0 AftESCHOTJG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



för öfrigt äfven är fallet med den undre, och någon skarp gräns mellan ifrågavarande 

 väfnad och svampparenchymet förekommer icke, äfven af den anledningen, att de 

 öfversta cellerna i sistnämnda väfnad kunna blifva mer eller mindre palissadlika. 



Svampparenchymet, som i jämförelse med palissadväfnaden är ganska storcelligt 

 och i de tjockare partierna af bladskifvan har ända till 9 — 10, men i de tunnare en- 

 dast 5 — 4 cellers höjd, är en ganska lakunös väfnad. Det intercellulära systemet är 

 i de tjockare delarne af bladskifvan mindre utveckladt på samma gäng som svamppar- 

 enchymet är mer storcelligt. I de tunnare bladpartierna kunna däremot luftkam rarne 

 sträcka sig från palissadväfnadens undre gräns ned till undre epidermis. Men de 

 flesta af dem upptaga endast en del af svampparenchymets höjd på tvärsnittet och 

 äro sträckta än i vertikal än i horisontal riktning eller isodiametriska. Äfven dessa 

 mindre luftrum gränsa ofta omedelbart till palissadväfnaden. På tvärsnitt hafva 

 svampparenchymets celler ungefär samma storlek i denna väfnads öfre och undre del 

 samt äro vanligen isodiametriska, mer eller mindre rundade eller kantiga eller någon 

 gång, nämligen i öfversta eller understa raden, vertikalt sträckta, nästan palissadlika. 

 Endast sällan, och dä i andra, tredje eller fjärde laget, uppifrån räknadt, framträder 

 äfven pä tvärsnitt en eller annan svag utbuktning, hvarigenom cellen får en mer 

 oregelbunden omkrets. På ytsnitt äro cellerna i understa laget rundade — aflänga 

 och sakna nästan fullständigt hvarje tillstymmelse till utbuktningar, men med benä- 

 genhet till anordning i krans. Cellerna i närmast öfre lag hafva ungefär samma form, 

 äro nästan isodiametriska, men stå ej sällan genom små utbuktningar i förbindelse 

 med hvarandra, utan att någon nätlik anordning af cellerna kommer till stånd. I 

 de två, tre näst öfre lagen äro cellerna på ytsnitt likaledes korta och breda, men få 

 i följd af kortare utbuktningar en mer oregelbunden omkrets. De större luftrummen 

 uppkomma i dessa lag ej såsom maskor i ett cellnät, utan omgifvas af kransvis kring 

 dem anordnade celler. Cellerna i det öfversta, till palissadväfnaden gränsande laget 

 äro pä ytsnitt runda och sakna utbuktningar och äro åtskilda af mindre mellanrum ; 

 då större intercellularrum förekomma i detta lag, begränsas de af en krans af celler. 

 Kristallkonkretioner förekomma såväl i palissad- som svampparenchymets celler. 



Kärlknippena åtföljas af hårdbast och äro nästan alla inbäddade. Endast de 

 största, från medelnerven utgående strängarne äro nämligen genomgående, de dem i 

 storlek närmast kommande sträcka sig visserligen ned till undre epidermis, men äro 

 genom palissadväfnaden skilda från den öfre. De minsta kärlknippena ligga under 

 svampparenchymets öfversta cellrad. 1 medelnervens grundväfnad förekomma slem- 

 kaverner, som redan af Dumont (a. st. pag. 199) iakttagits i stammen och bladskaften 

 hos detta släkte. 



Mischodon zejiiiiiious Thwait. 



Blad stora, kortskaftade, tämligen tjocka och läderartade. 



Epidermis med i synnerhet på öfre sidan tjock yttervägg, storcellig, utan klyf- 

 öppningar pä öfre ytan, hvars celler hysa ett brunt innehall och pä tvärsnitt äro 

 ungefär lika höga som breda och sedda från ytan tämligen regelbundet polygonala. 



