86 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



sklerenkym och, med undantag af de allra minsta, äro genomgående, X, 5, 3, utan 

 att på bladytan framträda i form af nerver. Dessa bilda ett rikligt nätverk, som 

 titfyller nyss omnämnda fält och hvars maskor äro mycket små och än mer eller 

 mindre triangulära eller ovala än nästan fyrkantiga, rektangulära eller kvadratiska. 

 Det egentliga kärlknippet är förlagdt till undre sidan af bladet och endast genom 

 ett par lag af sklerenkymatisk grundväfnad skildt från dettas undre epidermis, men 

 står i förbindelse med den öfre genom en, två eller tre rader hårdbastlika celler, allt 

 efter kärlknippets storlek, X, 3. De minsta kärlknippena stå ej i sådan förbindelse 

 med öfre epidermis och befinna sig, ovanligt nog, nära intill den undre, X, 4. Stundom 

 genomsättes hela palissadväfnaden af en rad hårdbastlika celler, X, 6, troligen bero- 

 ende därpå, att antingen själfva kärlknippet ej längre fortsatts eller möjligen inslagit 

 en horisontal riktning. 



Cinchona ealoptera Miq. 



(Taf. XTII, Figg. 4—13.) 



Blad tämligen små, tjocka. 



Epidermis utan klyföppningar på öfre bladytan och därstädes förstärkt med ett 

 hypoderma; dess celler fyllda med ett brunt innehåll i bladets båda sidor. Öfre 

 epidermiscellerna med tämligen tjock, granulerad och hvälfd yttervägg, XIII, 4, och 

 undulerade mellanväggar, XIII, 5. Hypoderma bestående af ett lag, något högre 

 än öfverhuden; dess celler fyllda med ett vattenklart innehåll, sedda från ytan poly- 

 gonala, XIII, 6, med raka, tunna mellanväggar, betydligt större än epidermiscellerna. 

 Öfverhudscellerna på undre sidan, sedda från ytan, XIII, 12, hafva raka mellanväggar, 

 äro smalare och hafva en mindre yta än på den öfre. Klyföppningar tämligen tal- 

 rika och stora, omgifna af tvänne med springan parallela biceller. Slutceller något 

 höjda öfver epidermis, XIII, 13, i tvärsnitt triangulära, med inåtriktad spets och utåt 

 bredare, föga tjockväggiga och försedda med smala, spetsiga, framåtriktade ytterlister, 

 utan innanlister. 



Palissadparenchymet. Mesophyllet är storcelligt och dess celler, som äro an- 

 ordnade i regelbundet horisontala rader, aftaga något i storlek mot bladets undre 

 sida, hvar jämte någon skarp gräns emellan palissad- och svampparenchym ofta saknas, 

 då nämligen de öfversta cellerna i den senare väfnaden, såsom ej sällan inträffar, 

 antaga palissadform. Det egentliga palissad parenchymet består af tvänne cellrader och 

 upptager ungefär hälften eller något mer af hela mesophyllets höjd, XIII, 4. Cellerna i 

 denna väfnad äro, i synnerhet i den öfre raden, höga, ehuru på samma gång vida, så att 

 deras höjd är ungefär 3 — 8 gånger större än bredden, samt ej sällan septerade och 

 ej regelbundet cylindriska, utan ofta olika vida på olika höjd. I tvärsnitt, XIII 7, 

 hafva de en rund omkrets, som är 2 — 3 gånger mindre än den af en öfre epidermis- 

 cell och äro åtskilda af smärre luftrum. 



Svampparenchymet har på tvärsnitt genom bladet, XIII, 4, ungefär 7 cellers 

 höjd, och dess celler äro anordnade i ganska regelbundna horisontala rader. Denna 

 ganska storcelliga väfnad bildar en mycket kompakt cellmassa, hvars luftrum mer- 



