KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 87 



andels äro sä små, att de äro mindre än någon af de omgif vande cellerna. Mera 

 sällan förefinnas högre luftkamrar, som stundom kunna sträcka sig genom ända till 

 fem cell-lag, men de äro så smala, att deras bredd är mindre än den af de om- 

 gifvande cellerna. I den öfversta raden, XIII, 4, äro cellerna mer eller mindre 

 sträckta i vertikal riktning och hafva äfven på ytsnitt, XIII, 8, någon likhet med 

 palissadceller, ehuru de äro betydligt större, mer aflånga och ej sällan lindrigt krökta. 

 Den understa radens celler äro på tvärsnitt runda eller aflånga och på ytsnitt, XIII, 11, 

 runda eller ovala, tämligen lika dem i det öfversta laget, ehuru mindre än dessa. I 

 de mellanliggande lagen äro cellerna på tvärsnitt likaledes rundade eller aflånga och 

 då något sträckta i horisontal riktning, till och med försedda med en eller annan 

 kortare utbuktning. Sedda från ytan, XIII, 9, äro de breda, skiflika och hafva i följd 

 af korta utbuktningar en oregelbunden omkrets. Till och med i det näst understa 

 laget, XIII, 10, bibehålla cellerna denna form, ehuru utbuktningarna äro färre och ej 

 så skarpt markerade. I synnerhet i denna väfnads öfversta lag, men äfven, ehuru 

 mer sällan i de öfriga, finnas stora rundade kristallsäckar, hvilkas innehåll gör in- 

 tryck af att vara kristallsand. Till och med enstaka celler i öfre epidermis hysa ett 

 dylikt innehåll eller stora, enkla kristaller. 



På undre bladytan iakttagas där och hvar rundade upphöjningar, som betäckas 

 af epidermis och i hvilka svampparenchymets celler hafva sträckts i vertikal rikt- 

 ning mot bladytan och blifvit palissadhka. De öf verensstämma med de af mig be- 

 skrifna och afbildade s. k. lenticellhydathoderna hos flera Mangroveväxter (a. st. 

 s. 38 — 40), ehuru någon destruktion af dem ej iakttagits hos denna växt. 



Kärlknippena. Äfven de gröfre af dem, hvilka bilda nerver, sakna härdbast, 

 men omgif vas på alla sidor af vekbast, i h vilket finnas talrika, i krets anordnade 

 grupper af silrör, som åtföljas af långa, cylindriska, af ett brunt innehåll fyllda se- 

 kretceller. I de öfriga kärlknippen, som ej föranleda uppkomsten af nerver pä blad- 

 ytan, äro silrörsgrupperna jämte sekretcellerna förlagda till den undre sidan. Äfven 

 de största] bland dessa senare kärlknippena äro ej egentligen genomgående, enär de 

 genom 4 — 5 lag af oförändradt svampparenchym äro skilda från undre epidermis. 

 Ofvanför dessa kärlknippen finnes emellertid ej palissadparenchym, hvilket ersattes 

 af ett efter kärlknippenas storlek från 1 — 3 växlande antal rader af runda eller 

 kantiga, tjockväggiga celler, hvilka bilda så att säga en brygga mellan öfre epidermis 

 jämte hypodermat och själfva kärlknippet. De ännu mindre kärlknippena gränsa 

 med sin strängsiida intill palissadväfnaden och de allra minsta hafva endast sträng- 

 slida på den undre sidan, sakna vekbast och sekretceller och bestå endast af några 

 få trakeala element, som omedelbart ansluta sig till de undre ändarne af palissad- 

 cellerna i den undre raden. 



Cryptocarya ferrea Blume. 



Blad medelstora, tunna, något läderartade. 



Epidermis ej synnerligt storcellig och med föga tjock yttervägg, utan klyföpp- 

 ningar på den öfre bladytan, hvars epidermisceller i tvärsnitt äro märkbart högre 



