KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 93 



höja sig och öfver dem böja sig emot hvarandra, bildande en yttre andhåla, upp- 

 rätta, i tvärsnitt nästan triangulära, bredast inåt och med raka insidor och nästan 

 raka framsidor, hvilka endast i närheten af utgången något litet bukta sig emot hvar- 

 andra och sålunda bilda en trång genomgång från den höga, smala bakgården till 

 den låga förgården. Ytterlister små, raka, uppåt och fram emot hvarandra riktade; 

 innanlister i form af korta, tandlika och spetsiga, raka bihang, riktade emot hvarandra. 



Palissadparenchymet upptager ungefär V 5 af hela mesophyllets höjd, är skarpt 

 begränsadt mot svampparenchymet och består af en rad höga, smala, regelbundet 

 cylindriska och fullkomligt lodrätt ställda samt tätt hopstående, stundom septerade 

 celler, hvilkas höjd är 10 — 12 gånger större än bredden. På ytsnitt äro de runda 

 eller nästan polygonala, och 8 — 14 sådana celler kunna täckas af en öfre epidermiscell. 

 Inga kristalliniska bildningar hafva iakttagits i cellerna af denna väfnad. 



Svampparenchymet, som är vattenrikt, tämligen storcelligt och tunnväggigt, har 

 vanligen 6 cellers, men i närheten af större kärlknippen ända till 8 cellers höjd, och dess 

 celler äro öfvervägande anordnade i vertikala rader. Endast cellerna närmast under 

 palissadväf nåden och de som gränsa omedelbart till undre epidermis, hvilka celler på 

 tvärsnitt äro mindre än de öfriga, visa en tendens till anordning i horisontala, ehuru 

 ofta afbrutna rader. Cellerna i båda dessa rader hafva ej sällan benägenhet att sträcka 

 sig i vertikal riktning. För öfrigt äro på tvärsnittet de genomskurna cellerna runda; 

 de horisontalt sträckta äro återigen sådana celler som ej blifvit genomskurna. Svamp- 

 parenchymet är ganska lakunöst och dess luftkamrar kunna någon gång sträcka sig 

 från undre gränsen för palissadväfnaden ända ned till undre epidermis, men merän- 

 dels äro de inskränkta till ett färre antal cell-lag och ligga då på olika höjd i tvär- 

 snittet. På ytsnitt hafva cellerna i öfversta laget en jämförelsevis liten yta, som 

 dock är betydligt större än en palissadcell i genomskärning, äro korta, breda, nästan 

 rundade, ehuru deras omkrets blir något oregelbunden i följd af korta, breda utskott, 

 genom hvilka cellerna träda i förbindelse med hvarandra och blifva nätlikt anordnade, 

 bildande små maskor, hvilka äro mindre än ytan af någon af de omgifvande cellerna 

 och merändels begränsas af fyra celler. Endast de celler, som omgifva de minsta 

 till några få spiralkärl reducerade kärlknippena, hvilka hafva sin plats omedelbart 

 under detta cell-lag äro utbuktade i längre utskott, hvarigenom luftrummen vid dessa 

 kärlknippen blifva större. I samma cell-lag förekomma talrika, stora, runda kristall- 

 säckar med livar sin ovanligt stora kristallkonkretion. I det understa, till undre 

 epidermis gränsande laget äro cellerna, sedda från ytan, likaledes små, runda eller 

 ovala utan egentliga utbuktningar och ligga merändels tätt intill hvarandra, där inga 

 klyföppningar förefinnas. I närmast öfre lag hafva cellerna en mycket större yta, 

 ehuru äfven de äro jämförelsevis små, korta och breda samt försedda med utbukt- 

 ningar och därför nätlikt anordnade med små, af vanligen fyra celler begränsade 

 maskor, som knappast äro så stora som ytan af någon bland de omgifvande cellerna. 

 I de mellan detta och det öfversta laget liggande cell-lagen äro cellerna, sedda från 

 ytan, längre och smalare, försedda med längre utbuktningar, utgörande en mellan- 

 form emellan den skiflika och den båglika typen och bildande mer regelbundna nät- 

 verk med större maskor. 



