94 ARESCHOV/G, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



Kärlknippena sakna hårclbast och de, som ej befinna sig i nerverna, äro in- 

 bäddade, med undantag af de största, h vilka såväl på öfre som andre sidan täckas 

 af mekanisk grund väfnad, som sträcker sig ut till båda bladytornas epidermis. De 

 minsta, af ett fåtal spiralkärl bestående kärlknippena ligga under svampparenchymets 

 öfversta rad. Talrika, oledade mjölkkärl åtfölja kärlknippena i bladnerverna och ut- 

 tränga mellan såväl svamp- som palissadparenchymets celler ända till epidermis, på 

 hvars insida de utbreda sig i båda bladytorna, mest i den öfre. 



Herbert (a. st. s. 29 — 32) har, ehuru mycket knapphändigt, beskrifvit blad- 

 byggnaden hos åtskilliga arter af detta släkte, dock ej hos denna art. De af denne för- 

 fattare hos de flesta arterna iakttagna s. k. "Driisenzotten" tyckas saknas på blad- 

 skifvan hos denna art, som däremot har dylika bildningar på stiplerna (Solereder 

 I, sid. 85.) 



Terminalia Chebula Kctz. 



Blad medelstora, kort skattade, tunna, men fasta, läderartade. 



Epidermis småcellig, i synnerhet på undre ytan, med tunn yttervägg, utan klyf- 

 öppningar på den öfre, hvars på tvärsnitt rektangulära celler äro märkbart högre 

 samt vanligen äfven bredare än den undres och på ytsnitt hafva vågiga mellan- 

 väggar och således en oregelbunden omkrets, hvars längd och bredd vanligen äro unge- 

 fär lika stora. De undre epidermiscellerna äro försedda med randporer och hafva 

 likaledes vågiga mellanväggar, men deras omkrets har större längd än bredd. Klyf- 

 öppningar ganska glesa, sedda från ytan ovala, utan biceller. Slutceller i tvärsnitt 

 små, runda, med rundad hålighet och små raka, framåt riktade ytterlister, utan 

 innanlister, liggande i jämnhöjd med epidermis eller något insänkta. 



Palissadparenchymet är tämligen storcelligt och består af en cellrad, som utgör 

 ungefär l /s af hela mesophyllets höjd. På tvärsnittet äro dess celler höga och smala, 

 så att deras höjd vanligen är 10 — 12 gånger större än bredden och ofta ej regel- 

 bundet cylindriska, utan merändels af smalnande inåt, h varjämte de ofta ej äro lod- 

 rätt ställda, utan med sina undre ändar böjda utmed de minsta kärlknippena, som 

 kunna sträcka sig längs utmed palissadväfnadens undre rand. På ytsnitt äro palis- 

 sadcellerna åtskilda af smärre luftrum och hafva en rund eller kantig omkrets, som 

 har en så växlande storlek, att hvarje epidermiscell kan täcka 3 — 9 palissadceller. 

 I denna väfnad uppträda talrika, stora, inåt afsmalnande kristallsäckar, som äro af 

 samma höjd som palissad cellerna eller till och med sträcka sig djupare in i svamp- 

 parenchymet och äro fyllda med hvar sin kristallkonkretion. 



Svampparenchymet tämligen storcelligt och lakunöst, af på tvärsnitt 6 — 7 cellers 

 höjd. I de partier af bladskifvan, i hvilka på tvärsnittet ej finnas några större kärl- 

 knippen, gör sig endast mera sällan en benägenhet bemärkt till anordning af cellerna 

 i vertikala rader, och detta endast i det fall, att cellerna äro båglika, då äfven 

 ganska höga luftkamrar uppkomma. Men vanligen förmärkes ej någon bestämd ord- 

 ning i cellernas sammanfogning, hvaraf äfven blir en följd, att det intercellulära sy- 

 stemet kommer att till större delen utgöras af talrika, till omkretsen mycket växlande 



