98 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



öfre ändar sta de däremot tätt tillsammans, så att de i tvärsnitt halva en polygonal 

 omkrets, IV, 8, som är så liten att 16 — 24 sådana celler kunna täckas af en epider- 

 miscell. I de tjockare partierna af bladskifvan utgör palissadväfnaden ungefär V a af 

 mesophyllets höjd. 



Svampparenchijmet, som i de tunnare delarne af bladskifvan har 5, i de tjockare 

 ungefär 8 cellers höjd, utmärker sig genom en ovanlig småcellighet. Dess celler äro 

 tunnväggiga och på tvärsnitt runda eller aflånga, stundom något kantiga. Ingen 

 märkbar skilnad i storlek förefinnes mellan cellerna i de öfre och undre lagen. Det 

 intercellulära systemet är föga utveckladt och utgöres merändels af smärre luftrum. 

 Där och hvar finnas dock större, vanligen smala luftkamrar, som till och med kunna 

 sträcka sig från palissadcellernas undre ändar ned till den undre epidermis, IV, 5. 

 På ytsnitt befinnes denna väfnad utgöras af tvänne slags celler, fördelade på olika 

 lag. I det närmast till palissadparenchymet gränsande laget äro nämligen cellerna, 

 sedda från ytan, mer eller mindre rundade, IV, 10, under det cellerna i de 2 — 3 

 närmaste lagen hafva en betydligt större yta, äro skiflika och försedda med korta, 

 breda utskott, så att de bilda ett nätverk med små maskor, som vanligen äro mindre 

 än ytan af någon bland de omgifvande cellerna, IV, 11. Cellerna i det eller de understa 

 lagen, IV, 12, äro runda eller aflånga. I svampparenchymets celler förekomma ej 

 sällan kristallkonkretioner. 



Kårlkni/ppena. De flesta af dessa åtföljas af hårdbast och betäckas såväl på 

 sin öfre som undre sida af grundväfnad, som består af långa, kloroplaster saknande 

 och utan mellanrum tätt förenade celler. Endast de minsta omgifvas af vanligt 

 mesophyll och deras spiralkärl sluta sig intill palissadcellernas undre ändar. 



Författaren anser sig böra särskildt anmärka, att afbildningarne, afseende denna 

 växt, i anledning af cellernas ringa storlek blifvit starkare förstorade än vanligt 

 (Oc. 1, Obj. 7). 



Cip.adessa fruticosa Hl inne. 



(Taf. XIT, figg. 13—17, Taf. XIII, figg. 1—3.) 



Blad parbladiga med tämligen små, mjuka och tunna småblad. 



Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan och mer storcellig än på den undre, 

 XII, 13; dess celler med tunna j-tterväggar och raka, likaledes tunna mellanväggar, 

 i tvärsnitt rektangulära, på ytsnitt polygonala och ovanligt stora, XIII, 1. Undre 

 sidans epidermis småcellig och med likaledes tunn yttervägg, med ganska sparsamma 

 klyföppningar; dess celler, sedda från ytan, XII, 17, ganska små, med tunna, något 

 buktade mellanväggar. Klyföppningar glesa, mycket små, med smal, oval omkrets, 

 XII, 17. Slutceller, XIII, 3, liggande i jämnhöjd med epidermis, utan såväl ytter- 

 som innanlister, i tvärsnitt nästan aflånga, snedt inåt konvergerande, med tämligen 

 stor snedställd hålighet. 



Palismdjmrenchymet, utgörande ungefär 'A af mesophyllets höjd, XII, 13, och 

 bestående af en enkel rad tätt hopstående, cylindriska celler, hvilkas höjd är ungefär 



