KTJNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 99 



3 — 4 gånger större än bredden och som i tvärsnitt äro runda eller något polygonala, 

 XII, 14, och sa stora, att livar je öfre epiderniiscell kan täcka endast 3 — 4 palissad- 

 celler. Mycket stora, med livar sin kristall konkretion fyllda kristallsäckar uppträda i 

 denna väfnad och halva samma höjd som palisadcellerna, men äro mycket vidare, 

 XII, 13. 



Svampparaichijntcl, som är ganska storcelligt, XII, 13, har ungefär 6 cellers 

 höjd och dess celler äro på tvärsnitt genom bladskifvan regelbundet anordnade i 

 merändels sex horisontala rader. Cellerna i denna väfnad äro på tvärsnitt rundade 

 eller rundadt fyrkantiga, något aflånga och så tätt förenade, att mellan dem före- 

 komma endast smärre interstitier, som äro betydligt mindre än hvilken som hälst af 

 de celler, som begränsa dem. På tvärsnitt aftaga de tämligen regelbundet i stor- 

 lek mot den undre bladytan. Ej sällan äro cellerna i den öfversta raden förlängda 

 i vertikal riktning och sålunda mer eller mindre palissadlika, pä ytsnitt, XII, 15, regel- 

 bundet runda, åtskilda genom större luftrum och betydligt vidare än de egentliga 

 palissadcellerna. Merändels äro cellerna i närmast undre rad såväl på tvärsnitt som 

 ytsnitt tämligen regelbundet rundade, men i de öfriga raderna hafva de på tvär- 

 snitt en öfvervägande afläng, rundadt fyrkantig form och äro än horisontalt än snedt 

 stälda. Sedda från ytan, XII, 16, förråda de en viss benägenhet att antaga skiflik 

 form, i det de genom smärre utbuktningar få en oregelbunden omkrets, i följd hvaraf 

 det intercellulära systemet blifver något mer utveckladt. Äfven cellerna i det un- 

 dersta laget, XIII, 2, som äro de minsta, hafva af samma orsak en oregelbunden 

 omkrets. I svanipparenchymet förekomma äfven stora kristallsäckar med kristallkon- 

 kretioner, men dessa äro runda. 



Kärlknippena sakna helt och hållet hårdbast, men de största bland dem äro 

 dock genomgående, hvilket beror därpå, att grundväfnaden mellan dem och epidermis 

 i båda bladytorna outbildats till mekanisk väfnad. I vekbastet af de flesta kärl- 

 knippena finnes en stor, på tvärsnitt rund sekretbehållare, som förefaller som lysigen. 

 Sådana saknas naturligtvis i de minsta, till några få tracheala element reducerade 

 kärlknippena, som befinna sig under svampparenchymets öfversta cellrad. Dessa 

 tracheala element ansluta sig omedelbart till svampparenchymets celler, XII, 16. 



Alchoriica ilicifolia Mnoll Arg. 



(Tat'. XXIII, lig. 1.) 



Blad små, läderartade, tjocka, ofvan glänsande, under upphöjdt nätådriga. 



Epidermis något storcellig, med tämligen tunn yttervägg och undulerade, 

 tunna mellanväggar, utan klyföppningar på öfre sidan ; dess celler i tvärsnitt rektan- 

 gulära eller quadratiska och ungefär lika höga på båda sidorna, på ytsnitt något 

 större på den undre. Ytterväggen pä undre ytan försedd med kutikularstrimmor, 

 som i synnerhet äro märkbara kring klyf öppningarne. Dessa senare tämligen glesa 

 och sedda från ytan stora, rundadt ovala och utan biceller. Deras slutceller i samma 



