102 ABESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



slutas af bicellerna, sä att de nästan förefalla som dessas hålighet. Dessa biceller 

 hvälfva sig upp öfver slutcellernas öfre vägg och äro utdragna i livar sitt hornlika 

 utskott, härmande ett par ytterlister. Pä ytsnitt framträda de ocksä som en tjock 

 ring, omgifvande springan och liknande den af Köpff (a. st. s. 8, Taf. II, 11, a-d) 

 hos åtskilliga andra Leguminoser beskrifna och af bildade förtjockningsringen. Där- 

 jemte sträcka sig bicellerna med hvar sitt smala utskott ut öfver slutcellernas undre 

 sida, så att det ofta förefaller som om klyföppningsapparaten utgjordes af tvänne 

 par slutceller, det ena liggande öfver det andra. I anledning af slutcellernas ringa 

 storlek och läge har det ej varit möjligt att bestämdt afgöra, huruvida de äro ut- 

 rustade med ytterlister. Jag har dock trott mig iakttaga ett par mycket smala 

 syllika och rakt uppätriktade ytterlister, som nästan döljas af den af bicellerna bil- 

 dade yttre andhålans vägg och endast genom en starkare ljusbrytning göra sig märk- 

 bara. Innanlister tyckas ej förefinnas. 



Palissadparenchymet är småcelligt och liksom svampparenchymet fattigt på klo- 

 roplaster, består af tvänne cellrader och utgör i de tunnare, på längre afstånd frän 

 de större kärlknippena befintliga delarne af bladskifvan ungefär V 3 af mesophyllets hela 

 höjd. Ovanligt nog, äro ofta cellerna i den öfre raden lägre än i den undre, och på 

 de ställen, där hypodermat upphör, är deras höjd på tvärsnittet knappast högre än 

 bredden, men på längre afstånd från dessa ställen är höjden 4 — 5 gånger större än 

 bredden. På ytsnitt äro cellerna i denna rad runda eller något kantiga, stå tätt till- 

 sammans och i förhållande till epidermiscellernas ringa storlek så vida, att vanligen 

 endast 2 — 3 sådana celler kunna täckas af en epidermiscell. Palissadcellerna i den 

 undre raden stå på ytsnitt likaledes tätt tillsammans och äro runda samt ofta något 

 vidare. På tvärsnitt kunna de stundom vara dubbelt högre än cellerna i öfre raden. 



Svampparenchymet, som i närheten af nerverna har 8 cellers höjd eller är ännu 

 högre, har på längre afstånd från de större kärlknippena endast 5 cellers höjd och är 

 ej skarpt skildt från palissadväfnaden, i det cellerna i dess öfversta rad ej sällan på 

 tvärsnitt äro förlängda i vertikal riktning. Dess celler äro i de tre öfversta raderna 

 vanligen större än i de båda nedersta, hvilkas celler merändels äfven stå tätare till- 

 sammans, i synnerhet i den understa raden, som nästan har karaktären af ett hypo- 

 derma, i det cellerna på tvärsnitt äro nästan rektangulära och inga andra mellanrum 

 förekomma mellan dem än midt öfver klyföppningarne. I det näst öfre laget äro 

 cellerna rundade och likaledes anordnade i en på tvärsnitt regelbundet horisontal, 

 ehuru af mellanrum mer afbruten rad, och i de trenne öfversta lagen blifva intercel- 

 lularummen större, ofta förvandlade till luftkamrar, som kunna genomgå alla tre lagen 

 och äfven genom de i de båda undre befintliga mellanrummen ofta utmynna i klyföpp- 

 ningarne. Cellerna i dessa trenne lag äro på tvärsnitt runda eller aflånga eller i det 

 öfversta ofta vertikalt sträckta och anordnade i vertikala rader. På ytsnitt äro cel- 

 lerna i de båda understa lagen runda eller ovala, i de båda närmast öfre blifva de 

 betydligt större och än runda än aflånga, något krökta och försedda med korta, 

 breda utskott och således nästan skiflika; i det öfversta äro återigen cellerna runda 

 eller ovala. Kristaller tyckas helt och hållet saknas i hela mesophyllet, men i de 



