KTTNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 105 



från den undre endast genom understa raden af svampparenchymet. Med af tagande 

 storlek aflägsna de sig mer och mer från öfre ytan, så att de minsta, som endast 

 beledsagas af en hårdbastcell, ligga närmare den undre bladytan och under andra 

 eller tredje raden af svampparenchymet och dess kärl ansluta sig till dettas celler. 



Tetracera Assa DC. 



Blad tämligen små, tunna och läderartade. 



Epidermis storcellig, något högre på öfre ytan, som saknar klyf öppningar, med 

 tämligen tunn yttervägg och ännu tunnare innan- samt mellanväggar. Dess celler, 

 sedda från ytan, stora och ungefär af samma storlek på båda bladytorna, med i följd 

 af de buktiga mellanväggarne oregelbunden omkrets. Klyföppningar glesa, på ytsnitt 

 ganska stora, bredt ovala, utan biceller ; deras slutceller i tvärsnitt små, ovala, liggande 

 i jämnhöjd med öfverhudens yta och i snedt vertikal ställning utmed närmaste epi- 

 dermisceller, hvilka skjuta in under samt betäcka deras undre ändar, försedda med 

 små, raka, syllika och uppåtriktade ytterlister, saknande innanlister. 



Palissadparenchymet, som är storcelligt, men utgör ungefär 7 2 — 7 3 af mesophyl- 

 lets höjd, består af en enkel rad stundom septerade celler, hvilkas höjd är 10—12 

 gånger större än bredden och som ej äro regelbundet cylindriska, utan på somliga 

 ställen insnörda, på andra utvidgade. Detta senare är alltid förhållandet med de 

 öfre ändarne, hvarigenom cellerna i tvärsnitt omedelbart under öfre epidermis stå tätt 

 tillsammans och äro mer eller mindre polygonala, men längre ned runda och åtskilda 

 af smärre mellanrum. Oaktadt epidermiscellernas stora yta kan hvarje sådan cell 

 täcka endast 5 — 8 palissadceller. I denna väfnad uppträda stora, ovala och tunn- 

 väggiga rafidsäckar, som än stå upprätta, än äro sträckta i snedt horisontal riktning. 



Svampparenchymet har ungefär 6 eller i närheten af de större kärlknippena 

 ända till 8 — 9 cellers höjd och är mycket lakunöst. Dess celler äro på tvärsnitt täm- 

 ligen stora, och någon märkbar minskning i deras storlek mot undre bladytan äger 

 ej rum, h varjämte de äro öf ver vägande anordnade i vertikala rader och till formen 

 mer eller mindre isodiametriska eller sträckta i horisontal riktning och ofta försedda 

 med utbuktningar, hvarigenom de få en mycket oregelbunden form. Luftkam- 

 rarne äro på tvärsnitt än mycket höga och smala, sträckande sig från palissadväf- 

 nadens undre gräns ned till undre epidermis och därvid ofta genom horisontala cell- 

 rader afdelade i mindre rum, än skilda från palissadväf nåden eller undre epidermis 

 eller bådadera genom en eller tvänne horisontala cellrader. På ytsnitt äro cellerna i 

 öfversta laget ofta runda och hafva i så fall betydligt större diameter än palissad- 

 cellerna eller mer eller mindre af långa och försedda med en eller annan utbuktning, 

 i synnerhet i närheten af kärlknippena, dock utan att därigenom någon nätlik 

 anordning af cellerna kommer till stånd. Luftrummen i detta cell-lag äro därför van- 

 ligen endast smärre mellanrum emellan cellerna. I samma cell-lag finnas likaledes 

 timnväggiga rafidsäckar, som äro tämligen långa med afrundade ändar och på tvär- 

 snitt genom bladet runda. Cellerna i de mellan detta och det understa laget befint- 

 liga lagen bilda till formen en öfvergång emellan den skiflika och den båglika typen 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. 14 



