106 ARESCHOTJG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



och äro nätlikt anordnade med ej synnerligen stora, af 4 — 5 celler omgifna maskor. 

 Cellerna äro vanligen smala, aflånga, föga krökta och försedda med fåtaliga utbukt- 

 ningar. Men i det understa af dessa lag (det andra från undre epidermis räknadt) 

 blifva cellerna bredare och hafva talrikare utbuktningar. I detta lag uppträda äfven 

 de på ytsnitt ovala, i tvärsnitt runda rafidsäckarne. Det understa lagets celler hafva 

 en mindre yta, äro mer regelbundna, runda eller aflånga och sakna utskott. 



Kärlknippena äro inbäddade; till och med de största, i de sekundära nerverna 

 inneslutna strängarne äro genom palissadväf nåden skilda från öfre epidermis. Alla 

 de större kärlknippena omslutas fullständigt af hårdbast. De minsta äro reducerade 

 till några få tracheala element och ligga under svampparenchymets öfversta cellrad. 

 På ytsnitt ser man ej sällan stora, rörformiga, tunnväggiga och långa, vida celler 

 utgå från kärlknippena och sträcka sig långt ut i svampparenchymet. De erinra om 

 rafidsäckar, ehuru någon delning i dessa långa rör, ej heller någon organisk afslut- 

 ning af dem kunnat iakttagas. 



Chrysophyllum Cainito L. 



(Taf. XII, Figg. 4—12.) 



Blad läderartade, medelstora och tämligen tjocka, till hvilket senare i ej ringa 

 mån bidrager den på undre ytan förekommande täta beklädnaden af de för denna 

 familj karakteristiska, encelliga och tvåarmade håren. 



Epidermis utan klyföppningar på öfre bladytan, småcellig och med tjock ytter- 

 vägg, XII, 4 ; dess celler fyllda af ett rödbrunt innehåll, med tämligen tjocka, utåt 

 undulerade, XII, 5, inåt, XII, 6, raka mellanväggar, i tvärsnitt höga. Undre epider- 

 misceller med likaledes tämligen tjocka, med kutikularstrimmor, som isynnerhet skarpt 

 framträda kring klyföppningarne, försedda, vanligen hvälfda ytterväggar och nästan 

 raka mellanväggar, XII, 11, i synnerhet till höjden märkbart mindre än de öfre, XII, 

 4. Klyföppningar fåtaliga, mycket små, täckta af en riklig hårbeklädnad, sedda från 

 ytan, XII, 11, aflångt ovala, åtföljda af tvänne med springan parallela biceller; deras 

 slutceller, XII, 12, något nedsänkta, upprätta, i tvärsnitt nästan fyrkantiga, tämligen 

 tjockväggiga, med halfmånformig hålighet och korta, raka ytterlister samt nästan 

 omärkliga innanlister, öfverhvälfda af bicellerna 1 . 



Palissadparenchymet utgör ungefär V» af hela mesophyllets höjd och består af 

 tvänne cellrader. Cellerna i den öfre raden äro ungefär dubbelt högre än i den 

 undre, cylindriska, tätt hopstående och i tvärsnitt runda eller nästan polygonala, XII, 

 7, och så vida, att endast vid pass två— tre sådana celler kunna täckas af en öfre 

 epidermiscell. Deras höjd är knappt dubbelt så stor som de öfre epidermisceller- 

 nas och ungefär 4 — 5 gånger större än bredden. I den undre raden äro cellerna 

 lägre och hafva en större omkrets, XII. 8, som ofta är oval — aflång, hvarjämte de 

 äro åtskilda af större eller mindre luftrum. De bilda en öfvergång till svampparen- 



1 Eget nog, har Holle (II, pag. 33— 34) vid uppgiften om insänkta klyföppningar inom denna familj 

 förbisett si. Chrysophyllum. 



