110 ARESOHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



VIII. Dorsala blad. 

 Psidium Ouayara L. 



(Taf. XVI, figg. 4—18.) 



Blad små, tjocka, läderartade. 



Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan, tämligen tjockväggig; dess celler 

 på öfre ytan högre och bredare än på den undre, XVI, 4, 5, 6, sedda från ytan poly- 

 gonala, XVI, 7. Äf ven de undre epidermiscellerna på ytsnitt polygonala, med tunnare 

 mellanväggar och mindre omkrets på ytsnitt, XVI, 17. Klyföppningar talrika, stora, 

 rundadt ovala, med tvänne af ett brunt innehåll fyllda och med garfsyrevakuoler 

 försedda biceller, som på ytsnitt dölja själfva slutcellerna. Bicellerna höja sig näm- 

 ligen i sned riktning upp öfver epidermis och en lucka, andhålan, skiljer dem från 

 närmast underliggande mesophyll-lag, XVI, 18. De båda, i förhållande till bicellerna 

 små slutcellerna hvila i snedt vertikal ställning på dessa celler, äro tjockväggiga och 

 hafva en smal, nästan triangulär hålighet, som är förlängd i riktningen af cellens 

 längdaxel, och tvänne raka framåtriktade ytterlister, men sakna innanlister. I bla- 

 dets öfre sida finnes ett hypoderma, bestående af tre, XVI, 5, 6, eller i de tunnare 

 delarne af bladskifvan tvänne cellrader, XVI, 4, h vilkas celler äro tämligen tjock- 

 väggiga, innehållande ett brunt, af hematoxylin blåfärgadt ämne, och i tvärsnitt 

 tafvelformiga, på ytsnitt polygonala, XVI, 8, 9, 10. 



Mesophyllet är likformigt, palissadlikt och består af merändels sex horisontala 

 rader, hvilkas celler på tvärsnitt, XVI, 4, likaledes förete en ganska regelbunden an- 

 ordning i vertikala rader. Denna anordning blifver mer eller mindre störd af de större 

 kärlknippena, XVI, 5, 6, hvilka under sin utveckling rubba de i deras grannskap be- 

 fintliga palissadcellerna ur deras ursprungliga läge. I synnerhet i den öfversta raden, 

 där cellerna vanligen äro högst, biifva dessa ofta septerade, och i allmänhet aftaga 

 cellerna i höjd mot undre sidan, så att de understa, XVI, 5, 6, ofta äro lika breda 

 som höga. På tvärsnitt iakttagas fåtaliga och smala luftrum, som hafva samma höjd 

 som palissadcellerna. På ytsnitt äro cellerna i alla lagen runda och hafva liten om- 

 krets, i synnerhet i de båda öfversta, XVI, 11. 12, och de båda understa raderna, 

 XVI, 14, 15. Äfven luftrummen äro i dessa fyra rader på ytsnitt mycket små och 

 uppnå sällan samma storlek som omkretsen af någon bland de omgif vande cellerna; 

 endast i de båda mellersta lagen, hvilkas celler äro något vidare, XVI, 13, äro luft- 

 rummen något större. Utan tvifvel står det egendomliga sätt, hvarpå ldyföppningarnes 

 andhålor komma till stånd hos denna växt, i nära samband med det intercellulära 

 systemets ringa utbildning. 



Kärlknippena. De större bland dessa, hvilka inneslutas i nerver, omgifvas af 

 hårdbast. Alla de öfriga äro inbäddade och hafva på såväl öfre som undre sidan 



