KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 113 



Epidermis med tjock yttervägg samt tunna innan- och mellanväggar på båda 

 ytorna, dess celler på öfre bladytan såväl till höjd som bredd betydligt större än 

 på den undre, XV, 13, och genom tangentiala väggar ofta oregelbundet delade, sedda 

 från ytan, XV, 14, mycket större än de undre, XVI, 3, samt polygonala. På öfre 

 sidan förekomma i epidermis talrika slemceller och på den undre stora, encelliga, 

 småknottriga trichom, s. k. cystolith-hår. Klyföppningar endast på undre ytan och 

 där glesa, sedda från ytan stora, ovala XVI, 3. Slutceller, XV, 19, liggande i jämn- 

 höjd med eller något höjda öfver epidermis, tämligen tjockväggiga, breda utåt och 

 inåt afsmalnande samt utdragna i en lång, rak spets, försedda med korta, tjocka, 

 u ppåtriktade ytterlister och en tämligen stor triangulär hålighet. 



Mesophyllet, som är ovanligt småcelligt och mycket kompakt, så att större 

 intercellularrum saknas, utgöres af fyra, XV, 13, eller i den tunnare delen af bladet 

 endast tre horisontala cellrader, hvilkas höga, smala, palissadlika, ej sällan en eller 

 flera gånger septerade celler tillika ofta äro mycket regelbundet anordnade i vertikala 

 rader. I grannskapet af de större kärlknippena rubbas mer eller mindre denna rad- 

 visa anordning, h vilket äfven blir förhållandet, då cellerna i följd af en lifligare tvär- 

 delning blifvit nästan isodiametriska, såsom ofta inträffar i de tvänne understa cell- 

 raderna. Cellerna i de bägge öfre raderna äro i regeln högre än i de undre och 

 deras höjd ungefär sex gånger större än bredden. På ytsnitt i synnerhet genom 

 öfversta raden, XV, 16, äro cellerna runda eller något polygonala och så små, att 

 hvarje öfre epidermiscell allt efter sin mycket växlande storlek täcker 35 — 80 palis- 

 sadceller. Tillika befinnas cellerna i detta lag vara af tvänne slag, nämligen dels 

 smalare, på kloroplaster rika dels större, på kornigt innehåll fattiga, men med ett 

 brunt innehåll fyllda celler. Äfven i de öfriga raderna finnas dylika garfsyreceller, 

 som också åtfölja kärlknippena, XVI, 1, a, a, och i så fall äro långsträckta och från 

 dem utgå i mesophyllet, XV, 15. På ytsnitt genom näst öfre raden af mesophyllet, 

 XVI, 2, äro cellerna äfven runda, men mer åtskilda af luftrum, hvilket ännu mer är 

 förhållandet med cellerna i de båda understa raderna, XV, 17. Anmärkningsvärd är 

 dessutom förekomsten i dessa cell-lag af grupper af tjockväggiga, starkt ljusbrytande 

 och till formen mycket oregelbundna celler, som gränsa till epidermis, XV, 18, och 

 hvilkas väggar förmodligen äro inkrusterade af kiselsyra. 



Kärlknippena. De större af dem äro genomgående, XV, 13, men sakna hård- 

 bast, i hvars ställe de omgifvas af långsträckta och i rader anordnade grundväfnads- 

 celler, XVI, 1. De åtföljas förutom af de förut omnämnda garf syrecellerna äfven af 

 oledade förgrenade mjölkkärl, XVI, 1, b, b. De minsta kärlknippena befinna sig under 

 andra mesophyllraden och äro reducerade till ett eller annat spiralkärl, som omedel- 

 bart ansluter sig till palissadcellerna, XVI, 2. 



Artocarpus Frestessii? 



(Taf. XV, figg. 5—12.) 



I den författaren tillgängliga litteraturen har detta namn ej kunnat återfinnas. 

 På gjord förfrågan har Professor Treub meddelat, att i botaniska trädgården i Bui- 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. 15 



