114 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



tenzorg förekommer en art under detta korrumperade namn, men utan uppgift om 

 namngifvaren. 



Blad stora, mycket tunna, på undre sidan upphöjdt uätådriga, med äfven de 

 minsta nerverna i tvärsnitt åtminstone dubbelt tjockare än bladskifvan. 



Epidermis på öfre ytan utan klyf öppningar ; dess celler i tvärsnitt, XV, 5, flera 

 gånger högre än den undre ytans och försedda med tjocka ytterväggar och äf venled es 

 tämligen tjocka mellanväggar, som utåt äro buktade, XV, 6, men inåt raka, XV, 7, 

 hvarigenom cellernas yta mot utsidan får en oregelbunden omkrets, som mot insidan 

 blifver polygonal. Undre sidans epidermisceller hafva märkbart tunnare ytterväggar 

 och likaledes tunna, buktade mellanväggar, XV, 11, och äro äfven, sedda från ytan, 

 betydligt mindre än öfre sidans. I undre epidermis finnas grofva tjockväggiga, en- 

 celliga hår, hvilkas vidgade bas omgifves af en krans små tunna epidermisceller och 

 som af Richter (a. st. pag. 141) betecknas såsom "verkieselt-dickwandige Trichome" 

 och troligen äro jämförliga med samme författares hos si. Antiaris beskrifna "Cysto- 

 lith-Haare" (a. st. pag. 130). Klyf öppningar ne mycket glesa och, sedda från ytan, 

 ovala, XV, 11; deras slutceller liggande i jämnhöjd med epidermis, små, tjockväggiga 

 och i tvärsnitt, XV, 12, inåt rundade, med smal, snedställd hålighet samt tjocka, 

 korta framåtriktade ytterlister, men utan innanlister. 



Mesofhyllet. I anledning af denna väfnads spädhet och tunnväggighet blifva 

 cellerna vid parafininbäddning så deformerade, att några användbara mikrotomsnitt 

 ej kunnat erhållas, utan författaren har nödgats åtnöja sig med för fri hand skurna 

 preparat, hvilka ej häller kunnat bli fullt tillfredsställande. Att döma af på detta 

 sätt åstadkomna tvärsnitt tyckas bladen hos denna växt på visst sätt utgöra en mel- 

 lanform mellan dorsiventrala och dorsala blad, XV, 5. I de tunnaste partierna af 

 bladet och således på något afstånd från äfven de mindre, men genomgående kärl- 

 knippena utgöres det småcelliga mesophyllet af endast trenne horisontala cellrader, 

 hvilkas celler på grund af de buktade väggarne förete ett nog ovanligt utseende, 

 XV, 5. Dessa utbuktningar kunna stundom på mellanväggarne utdragas i längre, 

 smala utskott, genom hvilka cellerna stå i förbindelse med hvarandra och små mellan- 

 rum uppkomma mellan de till samma rad hörande cellerna. Men äfven från cellernas 

 öfre och undre väggar kunna dylika, ej sällan ganska långa utskott utgå, hvarigenom 

 äfven smärre mellanrum mellan cellraderna uppkomma. Då för öfrigt inga större inter- 

 cellularrum förefinnas, måste den intercellulära transpirationen uteslutande förmedlas af 

 dessa oansenliga mellanrum. Sannolikt underlättas denna process af bladens utomor- 

 dentliga tunnhet, men att den detta oaktadt måste vara mycket långsam, tyckes äfven 

 framgå af klyföppningarnes ringa antal. Cellerna i det öfversta mesophyll-laget äro 

 högre än i de båda öfriga, ungefär 4 gånger högre än breda och merändels vidgade 

 ut mot epidermis, så att de därstädes äro i tvärsnitt polygonala och tätt hopstående, 

 XV, 8. Omkring 4 — 6 sådana celler täckas af hvarje öfre epidermiscell. Äfven cellerna i 

 närmast följande rad äro palissadlika, ehuru något lägre och vidare än i det öfversta, 

 XV, 5, samt på ytsnitt mer åtskilda och runda, XV, 9. Öfver de minsta, ej genom- 

 gående kärlknippena äro cellerna i detta lag på tvärsnitt låga och breda, emedan de för- 

 länga sig i samma riktning som kärlknippet. Cellerna i det tredje, understa laget hafva 



