KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. NIO 2. 115 



på tvärsnitt genom bladet likaledes buktade väggar, XV, 5, samt mycket växlande form. 

 Än äro de något sträckta i horisontal riktning än nästan rundade eller något palis- 

 sadlika. På ytsnitt, XV, 10, hafva de eu något aflång omkrets. Enstaka celler i så- 

 väl detta som det mellersta laget innehålla en kristallkonkretion. 



Kärlknippena. Den ovanligt tunna och på samma gång stora bladskifvan kräf- 

 ver särskilda anordningar för att skydda sig mot yttre mekaniska angrepp. 

 Redan de korta bladskaften torde i någon mån utgöra ett dylikt skyddsmedel, liksom 

 den i förhållande till bladens spädhet ovanligt tjockväggiga öfverhuden jämte det 

 ovanligt täta mesophyllet, hvars celler sinsemellan genom sina utskott stå i fast för- 

 bindelse med hvarandra och dessutom hafva en ringa utsträckning i med bladytan 

 parallel riktning. Men i synnerhet kärlknippenas anordning och beskaffenhet spela 

 såsom skydd i detta hänseende en viktig roll. De utomordentligt talrika nerverna 

 bilda ett småmaskigt nätverk och äro så tjocka, att deras tvärsnitt är flera gånger 

 högre än bladskifvans. Därtill äro kärlknippena i dessa nerver på såväl öfre som 

 undre sidan försedda med hårdbast. I de af nervernas nätverk omramade fälten 

 uppträda genomgående och likaledes af hårdbast åtföljda kärlknippen, som ej inne- 

 slutas i nerver och som likaledes äro anordnade i ett nätverk. De minsta kärlknip- 

 pena sakna hårdbast och ligga under andra mesophyll-laget, och deras spiralkärl an- 

 sluta sig omedelbart till cellerna i detta lag. Kärlknippena åtföljas af bastcell-liknande 

 mjölkceller, som från dem uttränga i mesophyllet. 



Quisqualis indica L. 



Blad medelstora, tunna, något läderartade, på undre sidan upphöjdt nätådriga 

 och håriga. 



Efidermis ej synnerligt storcellig, med tjock yttervägg, på öfre sidan utan klyf- 

 öppningar, och dess celler därstädes, sedda från ytan, tämligen regelbundet polygo- 

 nala, men på den undre med något mindre och i följd af de vågiga mellanväggarne 

 oregelbunden omkrets. Klyföppningar tämligen glesa, utan biceller och med bredt 

 oval omkrets. Slutceller i jämnhöjd med epidermiscellerna, upprättstående, inåt af- 

 rundade, tjockväggiga, med tvärställd, nästan springformig, ehuru bakåt vidgad hålig- 

 het, försedda med tjocka, tämligen höga, upprätta, men i spetsen något krökta ytter- 

 lister och med endast svag antydan till innanlister. 



Mesophyll nästan likformigt, på tvärsnitt 4 — 5 celler högt, och dess celler 

 regelbundet anordnade i såväl horisontala som vertikala rader. Cellerna i den öfversta 

 raden äro på tvärsnitt genom bladet högst och tämligen smala, så att deras höjd är 

 ungefär 10 — 12 gånger större än bredden, regelbundet cylindriska och ej sällan sep- 

 terade, hvarjämte de stå mycket tätt tillsammans och äro i tvärsnitt rundadt poly- 

 gonala. H varje epidermiscell täcker vanligen 6 — 8 palissadceller. Denna rad utgör 

 den egentliga palissadväfnaden och i densamma uppträda, liksom i palissadparen- 

 chymet hos Combretum decandrum (s. 15), stora kristallsäckar. Cellerna i närmast 

 undre rad äro något åtskilda af luftrum, upprättstående och än nästan runda än 

 sträckta i vertikal riktning, mer eller mindre palissadlika och i sa fall ofta genom 



