116 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



små armlika utskott stående i förbindelse med hvarandra. I de båda understa ra- 

 derna äro cellerna vanligen palissadlika och försedda med armlika utskott; mera. sällan 

 äro äfven cellerna i dessa rader runda. När mesophyllet utgöres af fem cellrader, äro 

 merändels äfven cellerna i den tredje raden (räknad från öfre epidermis) palissadlika. 

 Sedda från ytan äro cellerna i de tre eller fyra undre raderna runda eller haf va i följd af 

 de armlika utskotten en oregelbundet rundad omkrets. I det understa laget upp- 

 träda runda kristallsäckar, hvilka emellertid liksom deras kristallkonkretioner äro be- 

 tydligt mindre än i öfversta raden. 



Kärlknippena äro med undantag af de minsta genomgående och åtföljas af ett 

 öfre och ett undre hårdbastknippe, men dessa knippen sträcka sig ej ända ut till epidermis, 

 från hvilken de äro skilda genom en mekanisk grundväfnad. De minsta kärlknippena 

 med sin väl differentierade strängslida ligga omedelbart under öfversta cellraden. Till 

 och med i de minsta kärlknippena finnas i rader anordnade långa, smala och med 

 ett brunt innehåll fyllda celler. 



llyparosa caesia Bhuiieé 



Blad mycket stora, men i förhållande till storleken ej synnerligt tjocka, fasta 

 och läderartade, med grofva, på undre ytan skarpt framträdande medelnerv och 

 sidonerver. 



Epidermis småcellig och med tämligen tunn yttervägg på båda sidorna, utan 

 klyföppningar på den öfre, där den öfver och närmast på ömse sidor om kärlknippena, 

 med undantag af de allra minsta, förstärkes af ett hypoderma, som allt efter kärl- 

 knippenas storlek utgöres af en eller flera rader. Enär kärlknippena äro mycket tal- 

 rika, består epidermis oftast af flera cell-lag, men där den utgöres af endast en cell- 

 rad äro epidermiscellerna mycket stora, inåt vidgade och lika höga som den af flera 

 lag bestående epidermis, hvaraf framgår, att en tangential delning ägt rum och efter- 

 följts af radiala delningar i den öfversta cellraden. På ytsnitt äro alla epidermiscel- 

 lerna på öfre sidan polygonala och de minsta af dem mycket små, flera gånger mindre 

 än de större, som äro ganska fåtaliga, åtminstone i jämförelse med de minsta. I 

 hypodermat förekomma, ehuru sparsamt, kristallkonkretioner och på öfre ytan en- 

 samma eller i knippen samlade, encelliga, tjockväggiga trichom. Den undre ytan är 

 på tvärsnitt genom bladskifvan ganska ojämn, hufvudsakligen i följd af de talrika, 

 af tjockväggiga celler bestående upphöjningar, som förekomma äfven under de mindre 

 kärlknippena, när de med sitt hårdbast beröra undre epidermis, och från hvilka utgår 

 ett knippe af talrika, långa, encelliga och tjockväggiga trichom, hvilka likna dem som 

 förekomma på öfre bladytan. Enär dessa spikklubbformiga bildningar uppträda i 

 mycket stort antal, är det förenadt med vissa svårigheter att vinna en bestämd före- 

 ställning om i synnerhet klyföppningarnes beskaffenhet. Till den undre bladytans 

 ojämnhet bidrager dessutom äfven den omständigheten, att ytan mellan de partier 

 af densamma, som bära nyss nämnda trichom, är veckad på så sätt, att på tvärsnitt 

 förekomma ett större eller mindre antal protuberanser, som föranledas däraf, att cel- 

 lerna i närmast underliggande lag bljfvit förlängda i vertikal riktning. De undre 

 epidermiscellerna i tvärsnitt lägre, men ofta något bredare än de öfre, sedda frän 



