KITNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 119 



luftrummen äro än höga, smala och sprickformiga mellan de i rader anordnade cel- 

 lerna än bildande smärre öppningar i en mer eller mindre kompakt cellmassa. 



Kärlknippena omgifvas af hård hast och äro samt och synnerligen genomgående. 

 De minsta af dem utgöras, såsom det tyckes, uteslutande af hårdbast, som i en en- 

 kel rad af celler sträcker sig från öfre epidermis ned till den undre. I de öfriga, icke 

 nerver bildande kärlknippena befinna sig dessas veddel och vekbast närmare den 

 undre bladytan och i nerverna hafva de sin plats i den del af nerven, som skjuter ut 

 öfver bladets undre yta. I de gröfre nerverna uppträda, allt efter dessas större eller 

 mindre storlek, ett större eller mindre antal sekretgångar, omgifna af en krets plat- 

 tade celler (Dumont a. st. pag. 211). 



Lawsoiiia alba Lam. 



(Tnf. III, figg. 1—7. Taf. XXII, fig. 2). 



Blad mycket små, tämligen fasta, men tunna, något upprätta och, att döma 

 af i sprit förvaradt material, mer eller mindre kantställda, kort skaffade. 



Epidermis med klyföppningar på båda bladytorna och tunn yttervägg, storccllig, 

 i synnerhet på öfre sidan, III, 1; dess celler i tvärsnitt rektangulära eller qvadra- 

 tiska, sedda från ytan polygonala med raka, tunna mellanväggar, III, 2, 3. I båda 

 sidorna finnas i öfverhuden större slemceller, hvilka äro högre än de öfriga, i det de 

 tränga djupare ned i mesophyllet, så att de framträda äfven på ytsnitt af den under- 

 liggande väfnaden, XXII, 2, såsom stora rundade och tunnväggiga celler. Klyföpp- 

 ningarne liggande i jämnhöjd med de öfriga epidermiscellerna utan biceller, något 

 glesare på öfre sidan, och med något större samt, liksom på den undre, oval omkrets, 

 sedda från ytan, jfr III, 2 och 3. Slutceller lägre än epidermiscellerna, III, 7, i tvär- 

 snitt aflångt äggrunda, liggande (d. v. s. med horisontal längdaxel), utan vare sig 

 ytter- eller innanlister, tjockväggiga och med i synnerhet på undre sidan starkt kuti- 

 kulariserad vägg. 



Mesophyllet har en sådan byggnad, att bladen skulle kunna betraktas såsom en 

 mellanform mellan bilaterala och dorsala blad, III, 1. Visserligen äro cellerna i de 

 båda öfversta och understa lagen högre, smalare och mer palissadlika än i de inre, 

 men å andra sidan äro äfven cellerna i sistnämnda lag sträckta i vertikal riktning 

 samt anordnade i mer eller mindre regelbundet vertikala rader, hvarjämte de bilda 

 en på tvärsnitt, III, 1, ganska kompakt väfnad och alla cellerna i de 8—9 horison- 

 tala lag, af hvilka mesophyllet består, hafva på ytsnitt något så när samma form. 

 Sålunda äro cellerna i det öfversta laget, III, 4, runda och än tätt hopstående än i 

 följd af klyföppningarne på öfre bladytan åtskilda af större luftrum. Men de äro be- 

 tydligt smalare än cellerna i alla de öfriga raderna, så att 8 — 10 sådana celler kunna 

 täckas af en enda epidermiscell på öfre bladytan. I närmast undre rad, III, 5, hafva 

 cellerna en märkbart större omkrets och en mer aflång form och stå något tätare 

 tillsammans. I de mellersta lagen III, 6, äro cellerna något mera ovala, men hafva 

 ungefär samma storlek som i nyssnämnda lag, och luftrummen förhålla sig på unge- 



