120 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



fär samma sätt som i detta. I det understa laget, XXII, 2, äro cellerna, liksom i 

 det öfversta, på ytsnitt runda, men betydligt vidare än i detta, så att endast 2—3 af 

 dem kunna täckas af hvarje epidermiscell på undre bladytan. Luftrummen äro i allmänhet 

 mindre än i öfversta raden. Den ringa utveckling af det intercellulära systemet, som 

 utmärker bladen af denna växt, åtminstone i jämförelse med det i dorsiventrala blad, 

 motväges i någon mån af de små mellanrum, som finnas emellan alla mesophyllcellerna 

 och som uppstått på det sätt, att längd väggarne mellan cellerna ej äro raka, utan 

 vågigt ojämna därigenom att cellerna ej äro likformigt cylindriska, utan än vidga 

 sig än afsmalna, så att själfva väfnaden blir ett armpalissadparenchym. Det oak- 

 tadt är mesophyllets- struktur sådan, att bladens förmåga att transpirera ej kan vara 

 synnerligen stor, hvarmed förekomsten af stora epidermoidala och vatten magasine- 

 rande celler torde stå i närmaste samband. Stora kristallkörtlar äro ej sällsynta i de 

 mellersta och undre mesophyllraderna. 



Kärlknippena äro svagt utbildade, inbäddade och sakna hårdbast med undan- 

 tag af de största, som på undre sidan hafva en beläggning af sådana celler. De 

 mindre kärlknippena äro förlagda närmare den öfre bladytan och gränsa till undre 

 sidan af det andra mesophy Il-laget, uppifrån räknadt. 



Pterospermum Heviieaiiuni Wall. 



Blad små, mycket tunna, men tämligen fasta, på undre sidan betäckta med ett 

 tätt filtludd. 



Epidermis på öfre ytan utan klyföppningar ; dess celler med tunna vågiga mel- 

 lanväggar och något tjockare ytter- och innanväggar samt ganska stor ytutbredning, 

 i tvärsnitt rektangulära och dubbelt högre än på bladets undre sida. Undre epider- 

 mis med talrika, stora, runda och öfver ytan något höjda klyföppningar, dess celler 

 mycket tunnväggiga, sedda från ytan med i följd af de vågiga mellanväggarne ore- 

 gelbunden omkrets, som är mindre än de öfre epidermiscellernas. I öfre ytans öfver- 

 hud finnas talrika, runda, med hvar sin kristallkonkretion fyllda kristallsäckar, som 

 omgifvas af en krans rosettformigt anordnade och i radiär riktning förlängda epider- 

 misceller. 



Mesophyllet, som på ytsnitt är mycket småcelligt, tyckes på tvärsnitt af blad- 

 skifvan mellan nerverna utgöras af fem cell-lag, af h vilka det öfversta består af breda 

 låga, tafvelformiga och tätt hopstående celler, hvilka fullständigt bekläda insidan af 

 öfre epidermis. Den näst öfversta (andra), likasom den näst understa (fjärde) raden 

 består af höga, smala, ej sällan septerade, af mycket stora, runda eller linsformiga 

 intercellularrum åtskilda palissadceller, som likna de s. k. "Klammerzellen" i bladen 

 af Derris scandens (sid. 55) och af hvilka de i den andra raden äro ungefär dubbeJ t 

 högre än cellerna i den fjärde. Mellan dessa båda rader tyckes ett lag (det tredje) 

 af låga, breda celler, som på tvärsnitt bilda en horisontal rad, skilja luftrummen i 

 den andra cellraden från dem i fjärde. Cellerna i den understa (femte) raden 

 äro, liksom cellerna i den första och den tredje, breda och låga, men åtskilda af 

 talrika mellanrum för de i undre epidermis talrika klyföppningarne. 



