126 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



Mesophyllet är ovanligt småcelligt, ej tydligt differentieradt i palissad- och svamp- 

 parenchym och har 4 — 5 — 6 cellers höjd. De två eller tre öfversta raderna, som re- 

 presentera det egentliga palissadparenchymet, bestå af smala, höga och tämligen tätt 

 hopstående celler och utgöra tillsammans 1 / 2 — 2 /ä af hela mesophyllets höjd. Cellernas 

 höjd i den öfversta raden är vanligen 8 — 9 gånger större än bredden och deras om- 

 krets på ytsnitt ungefär 8 — 10 gånger mindre än den af en öfre epidermiscell. På 

 ytsnitt äro cellerna runda och åtskilda af smärre mellanrum. Cellerna i den näst 

 undre eller i de båda näst undre raderna, när de äro palissadlika, äro lägre, vi- 

 dare och åtskilda af större mellanrum. Cellerna i de öfriga lagen äro på tvärsnitt 

 till formen mycket växlande, än något palissadlika, ehuru mycket lägre än de typiska 

 palissadcellerna, än rundade eller något kantiga eller ovala och stå så glest, att på 

 tunna mikro tomsnitt mellanrummen emellan de genomgående kärlknippena ofta fram- 

 träda såsom stora luftrum, i hvilka finnas enstaka celler eller isolerade enkla vertikala 

 cellrader, som sträcka sig från palissad väf nåden ända ned till undre epidermis. På 

 ytsnitt äro cellerna i dessa lag runda eller ovala och i senare fallet stundom i ena 

 ändan afsmalnande i en spets, som ansluter sig till någon annan cell. Mera sällan och 

 då endast i de minsta kärlknippeanastomoserna kunna de blifva något förlängda i 

 horisontal riktning. Någon bestämd anordning af cellerna förekommer näppeligen i 

 det närmast intill undre epidermis liggande laget, utan dessa äro strödda, ofta med 

 långa af stånd från h varandra; i de öfriga röjer sig en viss benägenhet till krans- 

 formig gruppering af cellerna, ehuru denna ingalunda är strängt genomförd. 



Kärlknippena. Det är onekligen ett anmärkningsvärdt förhållande, att öfver- 

 huden i båda bladytorna besitter en tunn yttervägg, oaktadt i synnerhet cellerna i 

 de undre mesophyll-lagen stå i ett så lösligt samband med hvarandra. Men de flesta 

 kärlknippena äro genomgående, åtföljas på såväl öfre som undre sidan af hårdbast 

 och bilda ett småmaskigt nätverk och äfven de dessa i storlek närmast kommande, 

 men ej genomgående kärlknippena sträcka sig ned till undre epidermis och äro på 

 undre sidan omgifna af hårdbast. De minsta kärlknippena, som äro reducerade till 

 ett fåtal tracheala element, ligga under det tredje mesophy Il-laget närmare den undre 

 bladytan. 



Bauhiuia variegata L. öfverensstämmer i afseende på den tunnväggiga epidermis, 

 mesophyllets byggnad och anordningen af dess celler, klyföppningarnes beskaffenhet 

 samt kärlknippenas förhållanden ganska mycket med föregående, från hvilken den 

 skiljer sig däri, att öfre epidermis har mera vågiga mellanväggar samt ett fåtal klyf- 

 öppningar, att mesophyllet är mera regelbundet anordnadt i vertikala rader samt 

 palissadlikt och att det intercellulära systemet på samma gång är mindre utveckladt. 



Anona niuricata L. 



Blad medelstora, läderartade, tämligen tjocka, glatta och glänsande. 



Epidermis storcellig, med tjock yttervägg och mycket tunna, äfven på tvärsnitt 

 tydligt undulerade mellanväggar, utan klyföppningar på öfre sidan; dess celler van- 

 ligen något lägre pä den undre. Sedda från ytan, äro cellerna på den öfre ytan 



