136 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



det i de tunnare delarne af bladskifvan, nämligen på längre afstånd från de gröfre 

 kärlknippena, antalet af celler, som angifver denna väfnads höjd på tvärsnittet, kan 

 sjunka ned ända till 5. I senare fallet äro cellerna på tvärsnitt dels mer eller mindre 

 palissadlika, och detta merändels såväl i det öfversta som i de båda understa, stund- 

 om äfven i de mellersta lagen, dels mer eller mindre isodiametriska, antingen runda 

 eller något kantiga, dels, och då endast i det mellersta laget, något sträckta i hori- 

 sontal riktning, någon gång till och med båglikt krökta, men på ytsnitt äro de flesta 

 cellerna runda eller kantiga, naturligtvis med undantag af de horisontalt förlängda 

 cellerna, och vanligen försedda med smärre utskott samt följaktligen åtskilda af endast 

 smärre luftrum. I de tjockare delarne af bladskifvan är den mellersta delen af svamp- 

 parenchymet lakunös, hvarvid luftrummen på tvärsnitt ofta äro förlängda i horisontal 

 riktning och ej sällan anordnade i tvänne etager, hvarjämte själfva de luftrummen 

 begränsande cellerna på tvärsnitt hafva en mycket oregelbunden form, äro sträckta i 

 horisontal riktning samt genom i olika riktningar utgående, ofta mycket smala, långt 

 utdragna utskott stående i förbindelse med hvarandra. Sedda från ytan äro dessa 

 celler långa, smala, ofta något krökta och något förgrenade, men bilda ej något regel- 

 bundet nätverk. Däremot öf verensstämma cellerna i de öfversta och understa lagen 

 såväl till form som anordning med motsvarande celler i den tunnare delen af blad- 

 skifvan. De palissadlika cellerna i understa raden hafva sällan mer än V 3 af de öfre 

 palissadcellernas höjd och äro merändels mer än dubbelt högre än breda samt på 

 ytsnitt runda eller aflånga, till omkretsen vanligen större än cellerna i närmast öfre 

 rad, men 2 — 3 gånger mindre än epidermiscellerna och utan några andra större inter- 

 cellularrum än andhålorna. Kristaller tyckas helt och hållet saknas i bladen. 



Med afseende på mesophyllets nu beskrifna organisation kunna bladen af denna 

 växt betraktas såsom en mellanform mellan dorsiventrala och dorsala blad. 



Kärlknippena äro till största delen genomgående och omgifna af hårdbast, som 

 emellertid på båda sidor förstärkes af mekanisk grundväfnad, som begränsar hård- 

 bastet såväl mot öfre som undre epidermis. De för familjen karakteristiska balsam- 

 gångarne i vekbastet finnas äfven hos denna växt. De minsta, till några få tracheala 

 element reducerade strängarne äro genom en cellrad skilda från palissadväfnaden. I 

 kärlknippenätet förekomma korta, af vattentracheider bestående grenar, hvilka om- 

 gifvas af stora runda celler, som tyckas vara slemceller. 



Grewia sp. 



Blad medelstora, tunna, men läderartade. 



Epidermis storcellig, med t synnerhet på öfre ytan tämligen tjock yttervägg och 

 utan klyf öppningar på samma yta, hvars celler äro betydligt högre än den undres. I 

 synnerhet i den öfre, mera sparsamt i den undre epidermis förekomma stora slem- 

 celler, hvilka inåt starkt vidga sig och af smalna utåt. Sedda från ytan äro öfverhuds- 

 cellerna på båda sidorna polygonala och hafva ungefär lika stor omkrets; glandelhår 

 och de för Malvacégruppen karakteristiska stjärnhåren, de senare inskränkta till 

 nerverna, saknas icke på någondera sidan. Klyf öppningar ganska talrika, till om- 



