KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. NIO 2. 139 



X. Ventrala blad. 



Vernonia elseagiiifolia DC. 



(Taf. XVIII, figg. 7—11. Taf. XIX, figg. 1—5.) 



Blad små, tämligen tjocka och något köttiga. 



Epidermis tämligen tunnväggig och storcellig i synnerhet på öfre ytan, som 

 saknar klyföppningar och hvars celler äro flera gånger högre än den undres, XVIII, 

 7, och sedda från ytan, XIX, 1, likaledes större och mera likformigt polygonala, 

 hvarjämte de hafva ganska tjocka mellanväggar. Deras ytterväggar sakna kutikular- 

 strimmor, men hafva en småknottrig yta. Undre ytans epidermisceller äro, sedda 

 från ytan, XVIII, 10, mycket olikformiga, polygonala, med tunnare mellanväggar 

 och med strimmig yttervägg, som är något tunnare än på den öfre sidan. Klyföpp- 

 ningar föga talrika, sedda från ytan, XVIII, 10, ovala; deras slutceller något insänkta, 

 i tvärsnitt, XVIII, 11, nästan triangulära, med plattad innervägg, små, tjockväggiga, 

 med något tvärställd hålighet och tjocka, något krökta ytterlister samt korta, nedåt- 

 riktade innanlister. 



Hela undre bladytan är fullständigt täckt af tvåarmade trichom, hvilkas fot 

 består af tvänne små, öfver hvarandra ställda, tjockväggiga celler, som sitta i jämn- 

 höjd med de öfriga epidermiscellerna och tillsammans hafva samma höjd som en så- 

 dan cell. Från foten höjer sig öfver epidermis yta en upprätt cell af ungefär samma 

 höjd som en epidermiscell och uppbär det encelliga, i båda ändar tillspetsade, hori- 

 sontala trichomet. I den öfre ytan finnas återigen några egendomliga trichomatiska 

 bildningar, som måhända fungera som hydathoder. När man nämligen betraktar öfre 

 epidermis på ytsnitt, finner man där och hvar grupper af epidermisceller, som till 

 ett antal af 5 — 8 äro rosettformigt anordnade kring ett rundadt, mörkt parti. På 

 tvärsnitt genom bladskifvan befinnas dessa celler sträcka sig djupt ned i mesophyl- 

 let och omsluta en cylindrisk, tunnväggig cell, som sträcker sig upp till ytan och 

 där betäckes af en tjockare yttervägg, som tyckes vara kontinuerlig med öfverhudens 

 yttervägg. Denna cell stödjer sig inåt mot en i längdsnitt rektangulär, af en tjock, la- 

 mellös membran omgifven samt af ett grumligt innehåll fylld cell, som i sin ordning 

 hvilar på en liten, triangulär och tämligen tjockväggig cell, hvars ena spets gränsar 

 intill spetsen af en liten, likaledes triangulär bottencell. Om däremot denna bildning 

 genomskäres närmare midten, så befinnas de inre cellerna vara inneslutna i en kavi- 

 tet, som utmynnar genom en öppning i epidermis och som tränger djupt in i meso- 

 phyllet, hvarför man äfven på tvärsnitt genom bladskifvan närmare dennas öfre yta 

 finner komplex af stora vattenklara celler, som bilda den kaviteten begränsande 

 väggen. 



