142 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR OFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 



Laguncularia racemosa Gsertn. (F. Areschoug II, pag. 75), dock med den skillna- 

 den, att i kaviteterna hos denna växt finnes en glandellik kropp. Äfven hos flera 

 andra växter med liknande bladbyggnad hafva inrättningar iakttagits, som möjligen 

 fungera som hydathoder. 



Mesophyllet storcelligt och vattenrikt, men fattigt på kloroplaster, i det närmaste 

 likformigt och af ungefär 15 cellers höjd, XX, 1. Cellerna i de båda öfversta ra- 

 derna stå vanligen tätare tillsammans och äro något högre än cellerna i de undre, 

 ehuru deras höjd föga öf verstiger bredden. Sedda från ytan, XIX, 8, 9, hafva 

 cellerna i dessa båda rader en rundadt aflång eller nästan trubbkantig omkrets, som 

 vanligen är något större än ytan af en öfre epidermiscell. De äro dessutom åtskilda 

 genom större eller mindre luftrum. På tvärsnitt genom bladskifvan, XX, 1, äro 

 cellerna i dessa rader, som motsvara palissadparenchymet i dorsiventrala blad, större 

 än de öfriga mesophyllcellerna, som återigen hafva större ytutbredning. De senare äro 

 i följd af de stora luftrummen ej regelbundet anordnade i rader, på tvärsnitt runda 

 eller aflånga och hafva karaktären af svampparenchymceller af den båglika typen. 

 Sedda från ytan äro cellerna i det öfversta, närmast under de båda öfversta, nyss 

 beskrifna raderna befintliga laget, XIX, 10, korta, breda samt något krökta, för- 

 sedda med korta, breda utbuktningar, i följd hvaraf luftrummen äro jämförelsevis 

 små. I alla de undre lagen ända ned till det näst understa äro cellerna på ytsnitt 

 båglika, längre, smalare och försedda med längre utskott, så att luftrummen blifva 

 större, XIX, 11. I den näst understa raden, XX, 2, äro visserligen luftrummen 

 ännu ganska stora och begränsas i så fall af ett större antal celler, men dessa äro 

 kortare och bredare, hvilket ännu mera är förhållandet med cellerna i understa raden 

 XIX, 12. I synnerhet de kärlknippena närmast omgif vande mesophyllcellerna äro 

 fyllda med små, nålhka kristaller. 



Kärlknippena sakna hårdbast och äro inbäddade, till och med medelnervens 

 kärlknippe. De minsta ligga under tredje mesophyllraden. Såsom stöd för det myc- 

 ket lakunösa mesophyllet tjäna de stora, tjockväggiga, starkt förgrenade sklereider, 

 XIX, 10, XX, 1, XXI, 1, som i alla riktningar genomkorsa hela denna väfnad och 

 ej stå i förbindelse med kärlknippena. 



Groiiiothalamus costnlatus Miq. 



(Taf. XXI, figg. 2—10, Taf. XXII, fig. 1.) 



Blad ganska stora, men ej synnerligen tjocka, läderartade. 



Epidermis med tjock yttervägg och tämligen tjocka, vågiga mellanväggar, XXI, 

 3, XXII, 1, på båda ytorna, storcellig i synnerhet på den öfre, XXI, 2, som saknar 

 klyföppningar. De öfre epidermiscellerna i tvärsnitt betydligt högre än de undre, XXI, 2, 

 men sedda från ytan, XXI, 3, af ungefär samma storlek som dessa, XXII, 1. Rand- 

 porer i mellanväggarnes bukter på båda bladytorna. Klyföppningar sparsamma, om- 

 gifna af tvänne, med springan parallela biceller, något insänkta; deras slutceller, 

 XXI, 10, mycket höga, betydligt högre än epidermiscellerna, och sålunda skjutande 



