KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 147 



och är i allmänhet ej synnerligen lakunöst, ehuru äfven ganska stora luftkamrar 

 kunna förekomma i detsamma. Cellerna äro, liksom i de båda öfre raderna, stora 

 och mycket tunnväggiga, men i allmänhet på tvärsnitt mer eller mindre sträckta i 

 horisontal riktning. Sedda från ytan hafva cellerna i öfversta laget (det tredje från 

 öfre epidermis räknadt), XI, 5, någon likhet med dem i det närmast öfre (2:dra),men 

 äro längre, mer krökta och försedda med längre och smalare utbuktningar, hvilket blif- 

 ver ännu mer förhållandet i närmast undre (fjärde) cell-lag, XI, 6. Ungefär samma 

 form bibehålla cellerna i de närmast undre (femte och sjätte) lagen, XII, 2, 3. I 

 alla de öfriga underliggande lagen, XII, 1, blifva cellerna längre, mer krökta och 

 närma sig ännu mer den bågformiga typen. I det understa, till undre epidermis grän- 

 sande laget, XI, 7, blifva återigen cellerna kortare och bredare samt mellanrummen 

 vanligen mindre. Kristallkonkretioner äro ganska vanliga i hela mesophyllet. 



Kärlknippena äro hos denna växt fåtaliga och inbäddade i mesophyllet samt 

 befinna sig på ungefär lika af stånd från öfre och undre epidermis. De åtföljas af 

 såväl hårdbast, hvars väggar äro tjocka samt mycket tydligt lamellösa, XII, 2, 

 som greniga mjölkkärl. Såväl dessa som hårdbastcellerna, antingen tillsammans eller 

 hvar för sig, genomkorsa mesophyllet i alla riktningar. Mjölkkärlen kunna till och 

 med, såsom ofta fallet är hos Euphorbiacéerna, skjuta upp emellan cellerna i öfversta 

 mesophyllraden och i horisontal riktning sträcka sig mellan dem och öfre epidermis. 

 Från kärlknippena utgå likaledes enstaka spiralkärl, XII, 3, som träda i omedelbar 

 förbindelse med mesophyllcellerna. Det är ett anmärkningsvärdt förhållande, att med 

 undantag af de nämnda hårdbastcellerna, saknas alla anordningar till de späda väf- 

 nadernas skydd mot yttre mekaniska ingrepp. Det tyckes emellertid som om bladen 

 i sitt naturliga tillstånd voro nästan upprätta och då de på samma gång äro hop- 

 rullade och hafva en stark medelnerv, är det möjligt att andra skyddsmedel äro obe- 

 höfliga. 



Cr. maculatus, hvars blad äro något tunnare, öfverensstämmer i allt väsentligt 

 med föreg. i afseende på bladens struktur, men cellerna i öfversta raden äro lägre 

 och i förhållande till höjden vidare, så att mesophyllet blifver ännu mera svamplikt 

 än hos föreg. 



Daphniphylluin hancauum Kurz. 



(Taf. XXII, fig. 11.) 



Blad medelstora, läderartade, tämligen tjocka i närheten af de gröfre nerverna, 

 tunnare på längre af stånd från dem. 



Epidermis tämligen storcellig, utan klyföppningar på öfre sidan, på båda blad- 

 ytorna rik på kristallsäckar, som ofta ligga intill hvarandra i rader eller grupper. 

 Dessa kristallsäckar skilja sig från de öfriga epidermiscellerna genom sin mindre storlek 

 och runda form och innehålla hvar sin kristallkonkretion. De öfre epidermiscellerna 

 märkbart högre och bredare än de undre och liksom dessa försedda med en ej syn- 

 nerligt tjock yttervägg samt tämligen tjocka, vågiga mellanväggar; undre epidermis- 



